A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1882-RŐL. 
40 
sel lejtő, lapos hátait alkotják, az ostreatályag pedig ezen hegyeknek mere¬ 
dek lejtőin áll ki, rendesen számos vízmosás és szurdok által átbarázdolva. 
A jegenyei völgyben köröskörül a perforata-rétegek már kiemelt első lejt- 
íoka felett egy második és magasabb lejtfok alakjában emelkednek ki réte¬ 
geink, s Egeres felé dűlvén, ezen lejtfok itten már a Nádas folyó talpáig 
leereszkedik, míg az egeres-sztánai vasútvonal jó darabig bele van vágva. 
Innen egyrészt délnyugoti irányban Oláh-Nádason át Kőrösfőnek, s azon 
túl .Tákótelkén át Damosig, másrészt délkeletnek Nagy-Kapus felé terjednek 
széles övben egy közel derékszögnek két száraként, melynek középterót a 
már tárgyalt mélyebb eoczén-rétegek foglalják el. Kőrösfő környékén a 
legnagyobb felületi kiterjedésben eszlelhető az alsó durvamész vastag táb¬ 
lája s csak Jákótelkén túl, Damos közelében merül alá végkép. Kelet felé 
N.-Kapusnak tart ezen rétegek öve s azon túl Gyalunak folytatódik, de 
északnak dűlvén, azok ifjabb eoczén-rétegek alól a Nádas völgyében újra 
kibújnak, először a mákói, odább a m.-gorbói völgyek talpán, míg még 
tovább keletnek a m.-nádasi vasúti állomásnál végre a Nádas-völgy talpát is 
elérik s itt végkép alámerülnek. 
Az alsó durvamészpadok ennélfogva egy óriási, csupán a völgybemo¬ 
sások által meg-megszakadott táblát képeznek a Jákótelke, Kőrösfő, Ó-Nádas, 
Egeres, Inaktelke és N.-Kapus közt fekvő, és még messzebb is kifelé terjedő 
területen. A durvamész likacsos szövete, de különösen az azt átható repe¬ 
dések miatt vízátbocsátó lévén, ezen terület csapadékvizének nagy részét 
elnyeli; ez leszivárog a vízáthatlan ostreatályagig s annak lejtős hátán 
lefolyva, a rétegdőlés irányában kitűnő és bő források alakjában számtalan 
helyen kifakad. A Kőrösnek és Nádasnak bő forrásai ezen viszonyoknak 
köszönik létrejevésüket, s a Kőrös forrásainál különösen az is látható, hogy 
azok a durvamészbe messze benyúló csatornákat mostak ki, minek követ¬ 
keztében a hegylaposokon tölcséralakú mélyedések, vagyis dolinák, szár¬ 
maztak. Ezen források az egész tertiar területen a legjobb ivóvizet is szol¬ 
gáltatják. 
A durvameszet mint jó építőanyagot számos helyen fejtik. A legna¬ 
gyobb kőbányák Egeresnél, a vasúti vonal mentében, vannak, honnan 
nemcsak a vasúti építkezésekhez alkalmazták, de újabban kifaragott da¬ 
rabjaiból igen sokat Szegedre is szállítanak. 
Az eddig tárgyalt tengeri rétegeket dr. Hofmann úr a Rákóczy-csoport 
neve alatt összefoglalja, s abban különösen kiemel néhány, anyagánál és 
kövületeinél fogva kiváló szintájt, u. m. az alsó gipszpadok-, a Nuinmul. 
perforata és a Rákóczy-homokkő szintájait. A perforata szintá] — mint lát¬ 
tuk ■—- a csoportnak közepén jóval alul vonul végig s így azt két egyenet¬ 
len részre osztja, míg a másik kettő alsó és felső határát képezi. Mind a 
három szintáj megvan felvételi területemen is, az alsó durvamész-pad felel¬ 
vén meg a Rákóczy-homokkönek. Én nekem azonban elemiétől fogva úgy 
