FÖLVÉTELI JELENTÉSEK. 
4 3 
sen, legalább 10 méter magasságú sziklafalként meredezik fel. Helyenként, 
így különösen Zsobokon is, egy-egy gipszpad megszakad s folytatásában 
helyét egészen mésztuffához hasonló, nagylikacsú, sejtes réteg foglalja el, 
a mit Nagy-Kapus és Gyalu közt az alsó gypsszintájban is észleltem. Ezen 
gypstelepeket, a már tárgyalt alsó gypsszintájtól megkülönböztetendőj/éüsó' 
gipsz-szintóijnak neveztem. Ezen gypset is sok helyen, különösen a vasútnál 
is, építőkőnek fölhasználják s nem hosszú időre elég tartósnak mutatja 
magát. 
A gipszrétegekre települt felső durvamész, zöldesszürke agyagmarga 
vagy agyagrétegek által több vastagabb padra osztva, területemen keresztül 
igen széles övben áthúzódik. Nyugaton kezdve Magyarókereke és Marótlaka 
közt a quartz-andesithegységhez támaszkodva keletnek átcsap Zentelke és 
Kalota Szt.-Király, Damos és Nyárszó környékére, innen északnak kanya¬ 
rodva M.-Bikalon és Zsobokon át eltart Farnasig, Kis- és Nagy-Petriig, hon¬ 
nan ismét délkeletnek fordul s Tóttelken, Egeresen, Inaktelken, Mákón, 
Bogártelkén és Túrén keresztül M.-Gorbóig, a fölvett terület legkeletibb 
pontjáig, elnyúlik. Ezen nagy területen ugyanazon hegyalakzati sajátsá¬ 
gokkal lép fel, mint az alsó durvamész, t. i. közel E.-nak lankásan lejtő, 
igen terjedelmes hegyhátakat alkot, melyekről a többi világtájak felé, de 
kiválóan délnek, meredek lejtők esnek be a mélyen bevágódott völgyekbe. 
Ezen durva-mésztábla is kitűnő vízgyűjtő, a ráeső csapadekok leszivárognak 
a felső tarkaagyag hátáig, s ezen összegyűlve, sok helyen gazdag források 
alakjában jutnak a felületre, de a víz a bő gypstartalom miatt rendesen 
élvezhetlen. A sztánai és zsoboki vasútvonalak mentében kifakadó bő víz¬ 
erek a tarkaagyag felső részét átáztatván, számos hegycsuszamlások képző¬ 
dését vonják maguk után, melyek folytonosan fenyegetik a vasútvonalat. 
Nagyszerű hegycsuszamlások nyomai láthatók Magyarókereke felett, hol a 
felső tarkaagyag hátáról a felső durvamész le a falu széléig csúszott, az 
édesvízi mészpad pedig egy óriási kőtengerré széttördelődött az átázott 
agyag mozgása következtében. Ezen hatalmas hegycsuszamlás utolsó esete 
1851 ang. 13-án és 14-én volt, a Venyigés nevű hegy egészen elvált akkor 
(k. b. 1000 öl hosszúságban és 500 öl szélességben) a Gelesztás nevűtől s a 
falut is eltemetéssel fenyegetve, jó darabig lejebb csúszott. 
A felső durvamesz kövületekben igen dús, a puhánjmk többnyire 
nehezen meghatározható kőbelek alakjában fordulnak elő, de az ecliinoder- 
mák igen jól megtartott alakokat szolgáltatnak. A legjellemzőbb alakok 
területemen is csaknem ugyanazok, melyeket dr. Hofmann úr már Zsibó 
vidékéről fölsorolt, u. m. 
Terebdlum sp. 
Natica Caepacea, Lám. 
« sigaretina, Desh. 
