A M. K. FÖLDTANI INTÉZET F.VI JELENTÉSE 1882-RŐL. 
US 
részén Ny. felé a Piiu Pattasului, V. Lazului, Guguiova és a Neráig halad¬ 
tam, míg K-re a Tierova-patak képezi a bejárt rész határát. A hegység 
Pattas-Borloventől E.-ra folyton emelkedik, inig a 768° = 1456 m. magas 
Semenic-kel legmagasabb pontját eléri. 
A geológiai alkotás meglehetős egyszerű és — mint az e véghetetlen 
erdőségben bennünket körülvevő külső természet — egyhangú. Csillám¬ 
palával váltakozó csillámos gneisz képezi itt a hegység főzömét. 
a csillámpala. valamint a gneisz is, gránátokat igen dúsan tar¬ 
talmaz. Az utóbbiak hol kis, hol jókora nagy, és többnyire igen éjien 
megtartott kristályokban jelennek meg. A gránáttal együtt rendesen tur- 
malin, egyes pontokon staurolitli is lép fel. A turmalin főkép a biotit tár¬ 
saságában mutatkozik nagyobb mennyiségben. A csillámgneiszban majd 
a biotit a túlnyomó, majd ismét a muskovit uralkodik e kőzetben annyira, 
hogy azt egyenesen muscovitgneisznak lehet elnevezni. A csillámpala gyak- 
ran kévés földpátot is tartalmaz, mely ásvány tartalom növekedése által 
csillámgneiszba megy át. Úgy a gneiszban, mint a csillámpalában a 
kvarcz erekben és fészkekben van kiképződve, és nem ritka tünemény, hogy 
mind a két kőzetben fészekszerü gránitos kiválások jelenkezuek. E csillám- 
gneisz-zónában, ámbár csak alárendeltebben, agyagos és talkos csillámpala 
is figyelhető meg, mint nevezetesen a Dealu Flemundiától E-ra, a Sau 
maré és Pojána-Prislopilor körül, holott nyugatra, a Tilva-Frasin felé, a 
csillámpala igen kvarczdús lesz, minek következtében az már inkább kvar- 
czitba megy át. 
A Tilva-Prinzului-on a gneiszban közfekvetekként gránitgneiszt talá¬ 
lunk, mely kőzet a Tilva-Nerganitza mik-tól E-ra az utón heverő daíabok 
által szintén elárulja jelenlétét. Pattas közelében, t. i. a Tilva Móri keleti 
lejtőjén végre, a gránáttartalmú csillámpalába beékelve, egy apró, kis 
rózsaszínű gránátokat tartalmazó amphibolpala-részlet észlelhető ; ez kü¬ 
lönben a csillámgneisz-csoportban itt az egyedüli efféle előfordulás. — 
Böckh igazgató úr, ki az utóbbi években a hegység D. felé csatlakozó ré¬ 
szének felvételét eszközlé, — mint azt közzétett jelentéseiből tudjuk — 
három csoportot különböztethetett meg a kristályos jialakőzetek zónájában. 
E csoportok biztos felismerése, melyeket mint legelső jelölt ki térképileg, 
az ő érdeme. Az előbbeniben érintett gránátos csillámgneisz- és csillám- 
pala-vonulat nyilván e csoportok másodikat vagy középsőjét jelöli. 
A rétegek -— eltekintve fordulások- s redőzésektől, melyek a dőlés- 
irányban helyenként eltérést okoznak — uralkodólag DDNy-ra dőlnek, 
csapásé irányuk tehát NyÉNy-KDK-i ; a dőlési szög 40—S0 fok közt 
ingadozik. 
Miután, mint Schloenbach és Böckh összehangzó megfigyeléseiből 
/ 
tudjuk, az Almástól D-re fekvő hegységrészben DNy-EK-i csapásirány mel¬ 
lett a kristályos palakőzetetek rétegei ENy-i dőléssel bírnak, tehát azok 
