FÖLVÉTELI JELENTÉSEK. 
149 
éles, térdalakú hajtással kanyarodnak az általam bejárt éjszaki te¬ 
rületre. 
A kristályos palakőzetek második csoportjának fedőjében a Ill-ik 
csoport lép fel. Ez utóbbi csoport kőzeteire legelőször a Pattas-tól ENy-i 
irányban a Muntie Semenicu fele vezető úton bukkantam rá. 
A Pattas melletti Dealu Kukuluitól kezdve, hol annak északkeleti végén 
a mediterrán lerakodások alatt az alapbegység a RiuPattasului(Pattas-patak) 
felé kibukkan, nyomoztam e csoportot ENy-ra eddig a Vurvu Lazului-ig. 
Könnyen málló, s az említett fészek- és lencseszerű gránitos kiválásokat, va¬ 
lamint mállott gránátokat tartalmazó csillámjiala, mely közt szintén apró 
gránátokat magába záró muscovitgneisz települ, képezi itt a II. csoport 
legfelső rétegeit. E csillámpala közvetlen fedőjében amphibolpala lép fel, 
mely szintén gránitos kiválásokat és itt-ott vékony erecskékben fehér, kris¬ 
tályos-szemcsés meszet mutat. Az amphibolpala fedőjében és avval válta¬ 
kozva, egészen vékonypalás, zöldes-szürke, kékes és vöröses, erősen mál¬ 
lásnak induló agyagcsillámpala (phyllit) következik, melyben a kvarcz vas¬ 
tagabb, néha mangánérczczel bevont, s a mállott palából sértetlenül kiálló 
ereket kepez. E pala fedőjében — amennyire azt eddig ismerem — talkos, 
és gránátokat is tartalmazó csillámpala mutatkozik. 
Az említett ampliibolpalával kezdődik a kristályos palák Ill-ik vagy 
legfedőbb csoportja, mely túlnyomólag már felig kristályos jellemű. 
E két csoport határa fele a rétegek inkább NyDNy-i dőlésirányt 
vesznek fel, tehát EENy-ról DDK-re csapnak, mely csapási iránynyal pár¬ 
huzamosan (Pattastól a V. Lazului-ig) a zóna csapása is halad. 
Pattas-Ó-Borloventől E-ra, illetőleg EENy-ra kisebb trachyt-áttöré¬ 
seknek egész sorára akadunk a II. csoport csillámgneisz-szában. 
A szűk, mélyen bevésett Nera-völgyben felfelé haladva, az első apró 
trachyt-részletet e folyó bal partján találjuk az Ogasu Vlaska torkolatától 
kissé D-re. E kis résziét éjszaki folytatását csakhamar a túlsó, jobb parton, 
az Obursia Radolini DK-i nyúlványán látjuk. E pontról hozta Halaváts 
ama kőzetdarabokat, melyeket Stern H. közelebbről megvizsgált és a 
Földtani Közlöny X. évfolyamában leirt. Innét EENy-ra, a Nera mindkét 
partján, egyenes vonalban találunk még öt ilyen apró foltot. A bal parton, 
a Rakusin délnyugati nyúlványán következő trachyt-előfordulás már vala¬ 
mivel nagyobb, és a «Cirsiile albe»-nak (fehér szikla) nevezett, ormányként 
a Nera felé előretódult kis előcsúcsot képezi. Ezt érthette Schloenbach, 
midőn azt mondja, hogy a trachytok itt «kleinere Felskuppen Iáidén». 
A «Cirsiile albe»-tól E-ra vékony, hosszabb sávban húzódik a trachyt, a 
Nera völgyét elhagyva, mely itt ENy. felé kanyarodik, a hegységben fel 
/ 
E-ra, a Vurvu Ceiului DNy-i lejtőjén elvonuló árokig, holott a nevezett 
sziklaoromtól ENy-ra három apró foltban jelenik meg. Ismét a Nera bal 
