A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1882-RŐL. 
130 
partján találjuk aztán a trachytot, liol az a két Pojána Roskobán között 
ÉENy-ra felhúzódik egészen a Lulintzig. 
Egy kiálló csillámgneiszcsúcs képezte kis félbeszakadás után folyta¬ 
tódik az Ny-ra, hol a Tilva Ililieciului-tól D-re egy ponton a Neráig le vo¬ 
nul. Ez itt a legnagyobb kiterjedésű trachyt-előfordulás. Rövid távolságra 
ennek DNy-i vegétől Ny-felé, a Nera bal partján, még egy apró trachytfolt 
mutatkozik; a túlsó, jobb parton szintén még két, csak igen nehezen feltalál¬ 
ható, és terképileg alig kijelölhető apró foltocska (az utolsó a Guguiova 
DK-i végén) észlelhető. 
O-Borloventól E-ra, nem messze a helységtől, a Tilva Dumbrevi 
nyugati lejtőjében, szintén megvan e trachyt, mely a Dumbrava patakig 
le, és a túlsó parton, a D. Bujura keleti lejtőjében fel, a regi útig húzódik. 
Itt. főkép az utóbbi hegy keleti lejtőjén, a kőzet erősen mállott. 
A Nera menten fellépő trachyt túlnyomólag meglehetős ep kőzet. 
Szövete, mint azt 1869-ben már Schloenbach, újból ismét Stern kiemelte, 
porphyros. Az alapanyagban földpát és amphibol az uralkodó elegyrészek, 
alárendeltei)!) szerepet játszik a biotit, a kvarcz egészben gyér benne. Ez 
utóbbi elegyrész —mint az természetes —az elmállott kőzetben jobban 
tűnik ki, s ekkor észlelhetni, hogy a kristályok élei elkopvák. Pyritet itt 
sehol sem figyeltem meg a trachytban, de mutatkoznak itt-ott apró hae- 
malit- vagy magnetit (?) szemek, mit a közelebbi vizsgálás majd felderít; egv 
ponton szép zeolithot (valószínűleg stilbitet), találtam benne. Stern úr az 
általa megvizsgált kőzetet a biotit-andesin-livarcztrachytoli-hoz sorolja. 
Minthogy a vázolt vonulatban fellepő trachytok valamennyien — 
legalább makroskoposan — ugyanazt a jellemet mutatják, mint a Stern 
ur által megvizsgált előfordulás, a fentebbi nevet tehát hihetőleg az egész 
vonulatban előforduló trachytokra is lehetséges lesz alkalmazni. 
A Tilva Ililieeiuluitól I) re oszlopszerű (ötszögletes mint a bazaltnál), 
elválást figyeltem meg a trachyton. 
O-Borloventől EEIv-re, az úton, mely a Dealu Sliemi-re vezet, az 
alaphegységre discordánsan települő mediterrán rétegekben növénylenyo¬ 
matokat leltem, s az alaphegység déli vége felé a csúcsokon fellépni szo¬ 
kott diluviális kavicsot és durva homokot még néhány ponton feltaláltam. 
A kavics nagy kvarcz-, kvarczkonglomerát-, gránit-, gneisz-hömpölyök 
stb. mellett nem ritkán tűzkövet, jáspist, valamint trachyt-görélyeket 
is mutat. 
Egy ponton, jó messze fenn a hegységben, a «Heiduci#-tól K-re, 
520°-nyi magasságban, egészen elszigetelten, kvarczkavicsot észleltem, 
mely különben a szó szoros értelmében csakis helybeli képződésnek 
tekinthető. 
