163 
FÖUVHTELI JELENTÉSEK. 
alkotott öv nyugati szélében, t. i. a gránittal szomszédos részben, ellen¬ 
kező dűlest mutatnak szemben avval, melyet a második avagy csillámpala 
es csillámgneisz-esoporttal határosoknál figyeltem. A keleti szél hosszában 
rétegeinket általában 18 h 10°-—22 h 10°, tehát éjszak-éjszaknyugat felé tartó 
dőléssel észleltem, holott a gránittal szomszédos, tehát nyugati részekben 
rendesen 6 h 5°—9 h közt tartó dőléseket láttam, mi mellett a dőlési szög 
általában igen meredek. 
Figyeltem ugyan 50° is, mint p. o. a legdeliebb ponton, melyre ed¬ 
dig juthattam, a Szikeviczától éjszakra emelkedő Kraku Almásului egy 
pontján, hol a dőlés 7' 1 vala, de ismerek más esetekben 65—75, sőt 85° 
szögeket, mint p. o. Bucsáva nyugati tőszomszédságában, a Sztancsilovára 
félvezető út táján, mi mellett rétegeink dőlése ott 6 h 10°—9 1 ' közt tartózko¬ 
dik, azonban többnyire a 8 h körül forog. Még jobban éjszakra, a már mo- 
cserisi területen emelkedő V. Pojenilor nyugati oldalán húzódó árokban 
pedig teljesen függélyes állásban is láttam kőzeteinket. 
Az így nyert kép kiegészítésére fölhozhatom még azt, hogy szóban 
forgó paláink legdéliebb részükben, t. i. ott, hol az általuk alkotott öv már 
igenis összeszűkül, középső részükben föltűnően változtatják rövidebb kö¬ 
zökben is dűlósü'ányukat, ez által itt letező ránczosodásokra utalván.. 
Példánként említhetem a Ravenszkától délnyugatra fekvő Spartur 
keleti oldalán húzódó árkot vagy pedig az ez árkot a bucsávai Gavosdia. 
lungától elválasztó Kulmiát, melyen a Ravenszkáról a Sparturra vezető 
út húzódik. 
Hogy kisebb, jelentéktelenebb ránczosodásokat kőzeteinken egyebütt 
is lehet megfigyelni, az magától értetődik és nem is föltűnő. 
Már Schlönbach ügyelte a lapusniki völgyre vonatkozólag a fentebb 
említett tüneményt, s helyesen következtéié, hogy itt synclináléval van 
dolga, s hogy az e helyt a csillámpalára következő rétegek a kristályos 
palák sorozatában a legfiatalabbak.* 
Láthatjuk továbbá az elősoroltakból azt is, hogy e synclinál vonal 
nyomai a Yalea Lapusnikból szakadatlanul nyomozhatok azonban tovább 
le a deliebb területre is, még pedig Bucsáváig dél-délnyugati irányban, 
tehát meglehetősen párhuzamosan a szomszédos gránitvonulat csapásával 
es csakis az utóbbi helységtől még déliebbre fekvő vidéken látszik ez, ada¬ 
taim szerint, inkább éj szak-deli irányt követni hasonlóképen, mint ez itt a 
gránittal is az eset. Szabatosabb menete ez utóbbi folyamában a legdéliebb 
területen sűrűbben jelentkező dőlési irányváltozások folytán kevésbbé 
tisztán mutatható ki. 
Ha így a Yalea Lapusnikban a csillámpala fedőjében szereplő kris¬ 
tályos palacsoport relatív korát valamint a synclinále jelenletét illetőleg 
1 * Verhandlungen dér k. k. geol. Reiclisanst. 1869. Pag. 269. 
11* 
