FÖLVÉTELI JELENTÉSEK. 
167 
szórtságukban találjuk az itt jobbára már mállásnak indult eruptív kőzetün¬ 
ket, mely itt biotitben is gazdagabb. Magukon a csúcsokon, de ezek olda¬ 
lain is, külsőleg igen rozsdaszínű, friss törésen szürke vagy feketeszürke, 
igen kovás, pyritdús, dacitunk által metamorphizált paláinkat találjuk, me¬ 
lyek kovás voltuk folytán a szétmállásnak ellentállani természetesen igen 
kejjesek s így hegyes kiálló alakjukat sokáig megtartják. 
Még tovább délnyugatra szintén figyeltem kőzetünk néhány parányi 
kitörését, de ezek csak csekély és szórványos előjöveteleket képeznek, az 
aránylag legnagyobb kitörés okvetetlen a Y. Doszului, Y. Kurmuturi és V. 
Kornyilor közti, Lapusniktól éjszaknyugatra. 
Előbb tárgyalt kristályos paláink Mocseris és Lapusnik közt az Almás 
délnyugati végének éjszaknyugati szegélyét is képezik, s így erre is kell pil¬ 
lantanom, de a mi itt látható, bővebb megjegyzésre nem ád okot, s így 
csak röviden jegyezem meg azt, hogy a mediterrán rétegeket illetőleg itt is 
sárga homokkal, mely helyenként sőt kavicsos, vagy pedig ritkábban ho¬ 
mokkővé szilárdul, valamint sárgás homokos márgával vagy agyaggal, oly¬ 
kor vörös színűvel, van dolgunk. Szénnek e területen meg nyomát sem lát¬ 
hattam. Egyes ritkább esetekben, de csakis kisebb foltokként, durvább 
darabokból álló, lazán elszórt kavicsra is akadtam, mely azonban talán 
inkább már diluviálisnak vehető. 
Az előadottak után áttérhetek felvételi területem ama nyugati részé¬ 
nek megbeszéléséhez, melyről említém, miként meglehetős magas hegy¬ 
vidéket alkot, óriási erdő által fedve, s a már érintett mészszirtek képezte 
vonulattal veszi kezdetét. 
E sziklavonulat kőzeteit Mocseris es Lapusnik közt közelebbről vizs- 
válván, könnyen ráismerünk ama meszekre, melyekkel mint krétalerakodá¬ 
saink mélyebb csoportjának tagjaival már a délnyugatabb vidéken volt 
dolgunk. 
Korántsem váratlan eredmény ez, minthogy tudjuk, miként a mocse- 
risi es így a lapusniki krétabeli lerakodások csak folytatását kepezik a még 
1881 -ben Bucsaván felismerteknek. 
Itt Mocseris és Lapusniknál is főleg sárgás vagy fehéres, ritkábban 
szürkés és ekkor kissé bitumenes vagy vörös meszekre akadunk, melyek 
ropjiant sziklákat alkotnak, mint p. o. a Szorbi maré vagy a Kersia móri. 
E vidék mesze is gyakrabban mutatja ama sajátságos, oolitos rajzokat 
az alapanyagban s a már a délnyugatabb területen látott foraminifera át- 
metszeteket valamint meszpát pontokat és ereket szintén nem nélkülözi. 
Hogy a szóban forgó meszek tényleg a Bucsáva táján megkülönböz¬ 
tetett két krétacsoport mélyebbjének tagjai, még az is bizonyítja, miként e 
meszeket a lapusniki vidékről szakadatlanul nyomozhatjuk a Kersia móri 
és Szorbi maréról a Habituluira, innen pedig a Viru Habiczeluluira, s mint¬ 
hogy e vonulat a szomszédos Y. Szmidoszán találja folytatását, krétámé- 
