184 
ROTH LAJOS. 
ennek az egész agyag-complexusnak, valamint a közóhelyezkedett két 
— igen sok Lithothamniumot tartalmazó — mészpadnak a szár¬ 
mát! kora kétségtelenül be van bizonyítva. E két mészpad között, a 
melyeknek alsóbbikában elmeszesedett és kissé legörgetett Amphisteginák 
is fordulnak elő, egy megkeményedett agyagrétegben szintén rátaláltam a 
Cardium obsoletum, Eichav. és a Modiola volhynica, Eichvv. fajokra. 
Abban a 11 méternyire föltárt lajta- (litliothamnium-) mészben, mely 
a szármát agyag- és mészcomplexus alatt következik, mindenütt, egész tö¬ 
megében, világosan fölismerhető amphisteginákat vehetünk észre, legmé¬ 
lyebb, kékes, kemény és tömött rétegeiben pedig más foraminiferák is 
találhatók, így péld. egy Triloculina sp. A lajtamész alatt azután kék agyag 
következik, melynek a vastagságát nem ismerjük. 
A Kittl úr által említett pontusi conglomerát (a szármát rétegcom- 
plexus fedőjében), mely a Krukenfellner-féle bánya felső vagy keleti falá¬ 
ban vastag padokban van a sárga homokba betelepedve és a melyben, mint a 
Lajta-hegységben általában, Melanopsis túlnyomólag Martiniana, Fér .,Con- 
geria és Cardium kőmagvai fordulnak elő, ugyanaz a képződmény, a mely a 
hegység alkotásában mint parti képződmény véve részt, a hegység körül a 
a régebbi képződményeket — bár több helyütt megszakadozva — kiséri és 
koszorúszerüleg körülszegi. Hasonló kifejlődésben figyeltem meg, a mint 
fölvételi jelentéseimből kitűnik, a pontusi lerakódásokat a soproni hegyek 
felé, valamint a rákos-ruszti hegyvonulat uyugoti szélén is. 
A Pongrátz R. úr kőbányájában, az úgynevezett «Stockácker»-en, a 
Jánoshegy ENy-i lejtőjén, Lorettotól délre, 1880 julius havában tett meg¬ 
figyeléseim nem egyeznek mindenben Kittl E. úréival. 
Itt mindenekelőtt, a legalsó agyagréteget is hozzászámítva, a melyben 
a forrás van, nem öt, hanem csak négy a mész-complexusba betelepedett 
agyag- és márgarétegot constatálhattam. Jelöljük ezeket az agyag meg márga- 
rétegeket felülről lefelé a, b, c, d betűkkel. A földszíntől számítva az a 
agyagra telepedő körülbelül 6 méter vastag, kemény, megrepedezett, táblás 
mészkő, keverve mészhomokkal és márga-részletekkel, szármútkori Cardiu- 
mokat,Erviliákat stb. tartalmaz, tehát kétségkívül szármátkorú. A közvetlenül 
a alatt következő lágy, erősen repedezett mészben már sértetlen Amphistegi¬ 
nák vannak. Körülbelül l - 5 méter mélységre a c márgaréteg alatt és 3*5 m.- 
nyire a legalsó d agyagréteg fölött, durvább szemű, görgetegeket is tartal¬ 
mazó lithothamnium-conglomerátban egy kicsiny, vékony, csöves csont¬ 
töredéken kívül, Cerithium pictnm, Bast. (határozottan uralkodó), e mellett, 
de sokkal gyérebben, Cerithium mcditerraneum, Desh. és C. doliolum, 
Brocc. lenyomatait találtam, valamint közelebbről meg nem határozható 
Emiin- féle kőmagvakat. A Cerithium pictum, valamint a C. mcditerraneum 
nem döntő alakok, miután mind a kettő mind a mediterránban, mind a 
szármáiban előfordúl, s tudtommal csakis a C. doliolum- ot nem találták 
