m 
AZ Ó-RUZS1NI ((NAGY-BARLANGI) MEGVIZSGÁLÁSÁRÓL. 
keresztül sem folyóvíz, sem pedig légáram nem juthat. A barlang különböző ré¬ 
szeiben meggy ujtott gyertyák egyenesen fölfelé irányult lánggal égtek, a mely 
lángon a légmozgás hatásának nyomait alig fedezhettük fel. 
Bárhol raktunk is tüzet a barlangban, a belseje mindig füsttel telődött 
meg; de mégsem oly mértékben, hogy e miatt az ott tartózkodás teljes lehetet¬ 
lenné vált volna. A tűz füstje eleinte egyenesen fölfelé a tető felé szállt s egy ideig 
a boltozat mentében húzódott előre és hátra, mire a nagyobb lehűlés következte¬ 
ben ismét a fenékre csapódott le és sűrű réteggé gomolyodott össze, a mely köz¬ 
vetlenül a fenék fölött áramlott kifelé a baidang nyílása felé és pedig mindinkább 
fokozódó sebességgel; mialatt a külső tiszta (melegebb) levegő felül a boltozat 
mentében tódult a barlang belsejébe. 
A barlang belsejében egyidejűleg felállított két hőmérő + 6'3 és + 6'8 R. 
fokot, a barlang nyílása előtt a szabad levegőn felállított két hőmérő pedig + 13*5 
és + 14 R. fokot mutatott. 
A vízcsepegés a barlang tetejéről általában véve csekély, azért a bar¬ 
langfalazatának bekérgeződzése is csekély. Megjegyzendő azonban, hogy a barlang 
fenekén a laza mész-szinter-réteg 006—OdO méternyi vastag ; sőt találunk egy 
helyet (a barlangnyilástól mintegy 70 méternyi távolságban), a hol 0 méternyi 
kerületen e réteg 0.70 méter magas mésztufa-dombot képezett. A boltozatról 
lecsepegő víznek elszivárgása nem elől (a barlang nyílásán át), hanem hátrafelé 
a barlangnak hátsó, szűk és alig járható részében történik. 
A barlang fenekét egy élűiről hátrafelé vékonyodó törmelék-réteg képezi, a 
mely törmelék kizárólag a barlang mészkövéből való. — A barlang nyílásától 
mintegy 70 méternyi távolságban a folyosó közepén ásván, 1'35 méter mélységben 
szálban álló sziklára akadtunk. — A talajban a felső szegletes törmelékréteg alatt 
tiszta görgetegréteg következett, a mely arra mutat, hogy itt valaha a vízmozgás 
tetemes erővel történt; e vízmozgás akkoron a barlang nyílása felé irányult, minek 
következtében az ó-ruzsini «nagy-barlang# az úgynevezett kitörési barlangok cso¬ 
portjába tartozik. A meredek falon, mint már említettetett, csakugyan látszanak 
is a nyomai, ama nyílásoknak, a melyek a barlang alakulásakor nagyobb víztöl¬ 
csérekül, kürtökül szolgáltak, a melyeken keresztül akkoron a víz a barlang bel¬ 
sejébe hatolt. 
A kulturrétegek a barlang talajában általában véve csak csekély mélységben 
fekszenek a felszín alatt. A dr. Róth Samu tanár úrtól leírt két (t. i. felső és alsó) 
szenes réteg (sáv), a melyekben a tiszta faszénmaradványok csak elszórtan ismer¬ 
hetők fel, nem mindenütt konsatálható; helyenként a két réteg egyesül, mint pl. 
az említett mésztufa-domb déli végén, hol e két szenes réteg egyesülése következ¬ 
tében egy valóságos tüzelő hely képe áll elő. E tüzelő hely alúl nagyobb mészkőda¬ 
rabokkal volt kirakva, a barlang nyugati oldala felé kiékelést, a barlang hátsó, t. i. 
déli része pedig éles határvonalat mutatott; úgy hogy az egész hely azt a benyo¬ 
mást tette, mintha az illető barlangi emberek a tüzelő számára egy gödröt ástak 
volna. 
A tüzelő helyen megégett mészkődarabok között: csontdarabokat, nevezete¬ 
sen pedig elszenesedett barlangi medve (Ursus spelaeus) csontokat, továbbá szür¬ 
kés, hamuszínii, földes részeket, végre hullámzatos és ívben összehajló vonásokkal 
