AZ Ó-RUZSINI ((NAGY-BARLANG)) MEGVIZSGÁLÁSÁRÓL. 
195 
valók maguk e cserépedények ? E kérdésnek eldöntése a jelen esetben azért oly 
felette nehéz, mert a cserepeken kívül semmi másféle ipari tárgy vagy eszköz 
nem találtatott, a mely a korra nézve némi közelebbi felvilágosítást nyújthatna.— 
Annyit azonban egészen határozottan mondhatunk, hogy e cserépedény-maradvá¬ 
nyok nem őskoriak (kőkoriak), mert jól vannak égetve s oly díszítéseket mutat¬ 
nak, a mint ez a régi (neolith) korbeli cserepeken elő nem fordul; e cserepek 
tehát újabb (bronz vagy vas) korbeliek. Nevezetes e cserepeknek a díszítése, a 
melynek a típusa egészen olyan, a milyent bizonyos morvaországi, csehországi és 
németországi régi cserépedényeken is láthatni, s a melyet a régészek szláv típusú 
díszítésnek tekintenek. Ha tehát valamely leletnek a korát egyetlen egy bizonyí¬ 
ték alapján eldönteni lehetne, akkor azt kellene mondanunk, hogy e cserepek a 
szlávok idejéből valók és hogy akkoron szenesíttettek el az Ursus spelaeus-csontok 
is az ó-ruzsini «nagy-barlangban». 
Budapest, 1882. jun. 15. 
Török Aurél, 
Lóczy Lajos, 
T. Both Lajos. 
IRODALOM. 
Tóth Mike, S. J. : Magyarország ásványai, különös tekintettel termőhelyeik 
megállapítására. Fm. Dr. Haynald Lajos kalocsai bibornok-erseknek 
ajánlva. 36 nyom. ív, 8.-rét. Budapest, 1883. 
Szerző, mint Előszavában felemlíti, jelen munkáját feljegyzésekkel már 
1861-ben kezdte meg, s azután busz éven át folytonosan gyűjtötte a szükséges 
adatokat. A természet és gyűjtemények tanulmányozása, más részt az idevágó 
szakmunkák és folyóiratok stb. átlapozása után, végre 1881-ben terjedelmes 
munkáját bevégezte s folyó év kezdetén ez a sajtó alól kikerülvén, közkézre 
bocsájtotta. 
Munkájának alapterve és kivitele Zepharovich «Mineralogisclies Jsxicon fúr 
das Kaiserthum Osterreich') 1859—1875-ben megjelent könyvére emlékeztet, csak 
hogy hazánk lelőhelyeit sokkal tökéletesebben s bővebb illusztrálással ösmerteti. 
A terv és beosztás jó s a könyv könnyen kezelhető. 
Az irodalmi s egyéb forrásokat folyó számok alatt mindjárt a munka 
elején felsorolván, az egyes helyeken csakis az illető folyó számokra hivatkozik. 
Munkájában 458 ásványt sorol fel 1355 lelőhelylyel. 
Szerző 169 irodalmi forrást említ fel, beleszámítva az egyes ásványgyüjte- 
mények megtekintésénél tett jegyzeteit is. Átnézte a Magyar nemzeti múzeum 
ásványtárát Budapesten; a selmeczi bányász-akadémia ásványtárát Selmeczen ; 
a kolozsvári egyetemi ásványtárt; a szebeni Bruckenthal-féle gyűjteményt; a 
csász. és kir. Iíof-Mineralien Kabinet-et Bécsben; a Geologische Beichsanstalt 
13* 
