IRODALOM. 
201 
nak. A tokaji hegy (Nagy-Kopasz), a melynek augittrachytból álló zöme biotit- 
quarcztrachyton tör keresztül, igen tanulságos példáját szolgáltatja a két typus 
keveredésének. Az augittrachyt közt találni ugyanis oly anyagot, mely orthoklast 
és zöldes (olivinra emlékeztető) quarczot is lényeges elegyrészként tartalmaz ; 
ezek abba jutásának kiderítését csak beható helyszíni tanulmányozás tette lehetővé 
és mely más hasonló esetekben is kulcsul szolgálhat a kőzet megítélésében s 
genetikai viszonyának magyarázásában. 
Érdekesek a biotit-orthoklas-quarcz-trachyt-typus módosulatai, a melyek : 
rytholith, lithoidit, domit, malomkőporphyr (hydroquarczit), alunit, kaolin. A 
rhyolithnak mind a négy stádiumát lehet ott megkülönböztetni: obsidian, 
szurokkő, perlit és tajtkő, a melyek rendesen két trachyt-typus érintkezési határán 
lépnek fel. Beható tanulmány alapján adja szerző ezek szabatos meghatározását, 
s fejtegeti érdekes képződési körülményeit, valam nt a rhyolitliosodást általában 
és a különböző változatokat előidéző okokat. Ezek helyes felismerésére, az át¬ 
menetek nagyszerűségére nézve egyes helyek, nevezetesen pedig a Sátorhegy 
(Szántó mellett). Tokaj hegy, Szokolya hegy stb., valósággal klasszikus pontoknak 
mondhatók, s általában alig van Európában vidék, a hol a rliyolithok tökélete¬ 
sebben s változatosabban volnának kifejlődve, mint épen Tokaj-HegyaJján. Össze¬ 
hasonlításul röviden közli szerző a Melósz szigeti obsidiánon tett észleleteit is. 
A részleteket illetőleg magára az igen érdekes s tanulságos értekezésre kell 
utalnunk. 
Az értekezés második része a trachyt-conglomerátokkal és tufákkal s ezek 
módosulataival foglalkozik. Az anyagot kizárólag a biotit-ortlioklas-quarcz-trachyt 
szolgáltatta, és ennek, valamint különböző módosulatainak törmelékeit is tar¬ 
talmazza, sőt egyes helyeken jól megtartott állapotban mediterrán kövületeket is 
zárnak magukba. Az amphibol és augittrachyt kitörése csak ezek képződése után 
következhetett be. 
Befejezésül szerző felsorolja az e vidékre vonatkozó irodalmat s az eruptív 
kőzeteknek azokban foglalt különböző megnevezéseit, s azokat, különösen pedig 
az általános használatban lévő andesit kifejezést, bírálat tárgyává teszi, s úgy ezt, 
mint egyebeket, a mint azt a fentebb idézett s e Közlönyben megjelent érteke¬ 
zésből már ismerjük, az eddig használatban volt értelemben kiküszöbölendőnek 
véli, mi nemcsak hogy a valóságnak egyedül megfelelő, de egyszersmind a nomen- 
clatura, minden oldalról oly nagyon is óhajtott unifikácziója szempontjából is 
igen kivánatos volna. Dr. Szt. H. 
Félix J. : Untersuchungen über fossile Hölzer. (Zeitschrift d. Deutsch. geol. 
Ges. Jahrg. 1883.) 
Ebben az értekezésben ismét találunk néhány hazánk fosszil flórájára vo¬ 
natkozó adatot. Már az 1847-ben megjelent Chloris protogedban (XC. old.) említi 
Unger, hogy Endlicher «Genera plantarum » czímii munkájának II. pótfüzetének 
102. 1. Bank vidékéről a Lillia viticulosa nevű fosszil fatöredéket írta le. 
E nevet azért adta neki, mert a fatöredék boncztani szerkezete a Liana nevű 
genuszéra vallott. Corda azonban (Beitr. z. FI. d. Yorw. p. 47—40.) későbben 
kimutatta, hogy Unger ezt a növényt inkább a Zggophyllum coccineum, Deliele-val 
