202 
IRODALOM. 
mutat nagy hasonlatosságot. De Corda ebben határozottan tévedt, és Félix 
kimutatja tanulmányaiban, hogy Unger faja a Menispermaceák családjához tartozik. 
A drezdai kir. földtani múzeumban a szerző még egy új faopált talált, mely 
Tapolcsa vidékéről került oda. Mint az előbbeni, úgy ez is mutatja boncztani 
szerkezetében, hogy kúszó növénytől (Liánafa) származik, és minthogy bizonyos 
meghatározott élő genuszszal nem azonosítható, az ezen csoportbeli fosszilfákra 
a Helictoxylon nevet hozza ajánlatba. A magyar növényt pedig Helictoxylon 
anomalum-n&k nevezte el. Ugyanonnan a Quercinium primaevum, Göpp. sp., Quer¬ 
cinium vasculosum, Schleiden sp., továbbá Quercinium compactum, Schleid. és 
Quercinium leptotichum, Schleid. sp. Libetbánya vidékéről kerültek a drezdai és 
berlini múzeumokba. Dr. Staub Móricz. 
Renault B. : Note sur les Sphenozamites. (Archives Botaniques du Nord de 
la Francé. I-r. ann. Nro 12. p. 180—184 avec 1 plck. Paris 1*82.) 
A Cycedeákhoz tartozó Sphenozamites, Brgt., génuszból eddig csak három 
faj volt ismeretes, ú. m.: a Sph. Rossii, Zigno, a vicentini Oolithból és franczia- 
országi Morestel vidékérő], a Sph. latifolius, Sáp., az orbagnoux-i felső Korallien- 
ből és a Sph. undulatus, Schimp., a witby-i Oolithből. Az utóbbi egyszersmind a 
három faj közül a legtökéletesebb volt. R. most egy negyedik, szintén szép álla¬ 
potban levő fajt, a Sph. Rochei- 1 ismerteti, mely Autun mellett a Permben talál¬ 
tatott. R. figyelmeztetése szerint ez a génusz a Noeggerathidkkal bizonyos hason¬ 
latosságokat mutat és egyszersmind azon nagy hézagot kitölti, mely a másodkor 
bizonyos Zamites- fajai és a Garbón felső rétegei között létezik. A szerző által a 
Cycadoxyleae közös név alá foglalt Cycadoxylon, Colpoxylon, Medullosa génuszok 
boncztani szerkezetükben anüyi rokonságot tüntetnek föl az élő Zamiákkal, hogy 
ezeknek jelenlétét a felső Carbonban és a Permben joggal lehetett föltételezni, 
a mint ezt most az új Sphenozamites faj és a Pterophyllum fajok is megerősítik. 
Db. Staub Móricz. 
Schenk A.: Die Perfossas-Arten Cotta’s. (A. Engler’s Bot. Jahresbücker, 
III. köt. p. 483—486 1 ábrával. 1882.) 
Cotta a dendrolithekről szóló értekezésében Perfossus név alatt leírt egy 
nehány törzstöredéket, és összehasonlította ezeket a pálmákkal. Két fajt külön¬ 
böztetett meg, ú. m. : Perfossus angularis- 1 és P. punctatus- 1. Schenk most hosszú 
idő múlva újból megvizsgálta Cotta eredeti példányait, és azt találta, hogy Cotta 
Perfossus punctatus név alatt két különböző növénytöredéket egyesített. Az egyik 
t. i. nem más, mint a Cycadeákhoz tartozó Stenzelia elegáns, Göpp., löredéke, 
melynél a peripherikus sclerenchymréteg hiányzik. Ez, mit Cotta nem tudott, 
Chemnitz mellett találtatott; a másik példány azonban tényleg a pálmákhoz 
tartozik és Teplitz mellett, a csehországi középhegység harmadkori rétegeiből 
való. A Perfossus vulgáris, Cotta, szintén csak pálmához tartozhatik, és minthogy 
Altsallel környékéről eddig három pálma faj,ú. m.: Salai major, Heer, Phoenicites 
angustifolius, Ung., és Ph. salicifolius, Ung., levelei lettek ismeretesekké; igen 
valószínű, hogy Cotta törzstöredéke a Sabal major- hoz tartozik. Cotta igazi 
