IRODALOM. 
203 
Perfossus punctatus- a legközelebb áll még a Phoenix- liez, de minthogy Cotta 
elnevezései helytelenek, szerző a törzstöredékeket Palmoxylon punctatum és 
Palmoxylon vulgáris névvel ruházza föl. Dr. Staub Móricz. 
Engelhardt H. : TJeber Pflanzenreste aus elén Tertiarablagerung von Liebo- 
titz und Putschirn. (Sitzungsb. d. naturw. Ges. «Isis» zu Dresden. 
1880. III. u. IY. Heft. 10 oldal 2 táblával.) 
A szász- és a csehországi fosszil flórák buzgó földolgozója ezen értekezéssel 
ismét becses adalékot nyújtott. A saazi medenczéből a Liebotitzoál előforduló 
barnaszénformatióból a következő növényeket ismerteti: Pteris bilinica, Ettgsh., 
Widdimytonia helvetica, Herz, Glyptostrobus eüropaeus, Brgt. sp., Sequioa Langs- 
dorjii, Brgt. sp., Myrica acutiloba, Sternbg. sp., Betula Brongniarti, Ettgsh., 
Aliim Kefersteinii, Göpp. sp., Carpinm grandis, Ung., Plánévá Vngéri, Kov. sp., 
Ficus multinervis, Heer, T. tiliaefólia, 4l. Br. sp., Salix angusta, Heeb sp., Persea 
speciosa, Heer, Fraxinus lunchoptera, Ett., Acer trilobatum , Sternbg. sp., A. deci- 
piens, Al. Br. és a következő új fajokat: Cinchonidium bohemicum, Myrsine ariacra, 
Acer Sturi és Paliurus Geinitzi. Karlsbad-tól nyugatra a Putschirn-nál előforduló 
barnaszén fölött barnavaskő fekszik, melynek vékony rétegeiben fölötte sok levél¬ 
lenyomat fordul elő, helyenként tömegesen is, és akkor gyümölcsök nagy meny- 
nyiségét zárja magában. A szerző a következő növényeket írja le : Steinhauera 
subglobosa , Prsl., Fagus Deucalinus, Ung., Carya costata, Ung. és a következő új 
fajokat: Diachenites Novakii, Symplocos putscliirnensis, Celastrus Laubeji, Carpolithes 
sphaericus. Dr. Staub Móricz. 
Nathorst A. J.: Om förekomsten af Sphenothallús cfr. angustifolins, Hall, 
i silurisk skiffer 1 estergötland. (Geol. Föreningens i Stockholm för- 
handl. Nro 78. Bd. VI. H. 8. S. 315—319, 1 táblával.) 
Hall az amerikai Hndson-river csoport alsó rétegeiből leírta egy moszat- 
nak lenyomatát, melyet Sphenothallús angustifolius nak nevezett el; ugyanezen 
faj 1867-ben Skandináviában Yamb mellett a graptolithpalában találtatott. 
Nathorst a fajt összehasonlította az élő Gaulerpa corynephora-v al és konstatál¬ 
hatta ezen a legrégibb időkben föllépő mosszatnak rokonságát az élő fajjal. A 3. 
ábrában látható gyűrűidomu képlet állati maradványra utal, mely a mosszat 
fölületén előfordulhatott, de most elvált tőle és mellette fekszik a kőzetben. 
Linchtröm szerint valamely puha állat petetokjának lehetne tekinteni. 
Dr. Staub Móricz. 
C. Klein. : Optische Studien am Gránát. (Nachrichten dér k. Gesellschaft 
dér Wissenschaften zu Göttingen 1882, N° 6. és Neues Jahrbuch fúr 
Mineralogie, Geologie und Paheontologie 1883, I. B. 2. H.) Mit 
3 Tafeln. 
Mint ismeretes, vannak a szabályos rendszerben kristályosodó ásványok 
között olyanok (analcim, leucit, boracit, gránát, senarmontit, timsó stb.), melyek- 
