DE. STAUB MÓRICZ. 
276 
liánt szolgál, itt a Glossopteris társaságát nélkülözi, noha India szénrétegei¬ 
ben ez utóbbi számos Taeniopteridával társult össze. 
Az idősb «Hawesburry-beds» kövületekben szegények; belölök eddig 
Clark csak két genust említett, u. m. Sphenopteris sp.-t és Odondopte- 
ris sp.-t. 
Hátra vannak meg a Tasmannia-, Viktória-, Queenslandban es a Cla- 
rence Kiver mellett előforduló felső mezozoi rétegek dórája. Ez a következő 
fajokat foglalja magában : Pliyllotlieca australis, Mc’ Coy, Sphenopteris 
elongata, Carr., Thinnfeldia odontopteroides, Morr., Alethopteris australis, 
Morr., Cyclopteris cuneata, Carr., Taeniopteris D*ntreei, Mc’ Coy, Sageno- 
pteris rlioifolia, Presl., (S. elongata Göpp.), (?) Sagenopteris Tasmanica, 
Fstm., Glossopteris Browniana, Brgt., Podozamites Barklyi, Mc’ Coy, P. 
ellipticus, Mc’ Coy, Otozamites (comp. Mandelslohi Kurr), Zamites longi- 
folius, Mc’ Coy, Cardiocarpum (?) australe, Carr. 
Dana szerint a krétaképlet előfordul ugyan Queensland- es Viktóriá¬ 
ban, továbbá a Fluiders folyó nyugati partján; de szerves maradványok e 
korszakból, úgy látszik, még nem ismeretesek. 
A harmadkor kőzetei Selwyn szerint Viktória geológiai fejlődésében 
a legelőkelőbb helyet foglalják el. Ezen korszak rétegeiben találjuk am 
nagymennyiségű aranyat, melyet jelenleg a plioczénből kiásnak es mely¬ 
nek Üoráját báró E. v. Mueller Melbourne-ban tartózkodó állami bota¬ 
nikus fáradhatlan buzgalma folytán, új meg új növények által mindinkább 
megismerjük. Fölötte sajnálandó, hogy Ausztrália mioczénkori dóráját még 
nem ismerjük*'; itt mindössze csak két, Mc’Coy által leírt fajjal találkozunk, 
* Az Ausztrália harmadkon flórájának megismerését illető közóliajtás időköz¬ 
ben már teljesült is. Báró Ettingshausen, Londonban való tartózkodása alkalmával 
meghatározta a Viktória, Új-Dél-Wales és Tasmánia harmadkon rétegeiben talált 
és a British Múzeumban őrzött növényeket. Tanulmányainak eredményét rövid elő¬ 
adásban a bécsi tud. akadémia 1883 februári ülésén mutatta be. (V. ö. Beitráge Zűr 
Tertiárflora Australiens. Sitzungsb. d. k. Akad. d. Wiss. LXXXIII. kötet.) Ettings- 
hausen mindössze 99 fajt írhatott le; de ezek elegendők a legfontosabb következte¬ 
tések megállapítására. Megtanuljuk belőlük mindenekelőtt azt, hogy Ausztrália 
harmadkon flórája nemcsak ezen kontinens , hanem az egész földfelület jelenlegi 
forájatól különbözik. Foglal ugyan magában nemcsak sok oly genust, mely Európa, 
Észak-Amerika és Észak-Azsia harmadkori flóráiban is előfordul, de a különböző 
flóraterületek képviselői szintén megtalálhatók benne. Ausztrália mai flóráját jellemző 
növényalakok mellett (Proteaceae, Pittospoi’eae, Saxifragaceae, Mystaceae stb.) olya¬ 
nok is léteztek, melyek jelenleg Ausztráliában kihaltak és más kontinenseken ütötték 
fel tanyájukat (nyír, éger, fűz, tölgy stb., stb.). Az eoczénben még legkevésbbó volt 
Ausztrália mai flórájának főeleme kifejlődve; de onnét kezdve az idegen, a mellék¬ 
elemek mindinkább háttérbe szorulnak, úgy, hogy a plioczénben a főelem már ural- 
kodólag lép föl. Ausztrália jelenlegi flórájának endemikus növényei, melyek ott az 
ezen kontinensen kívül fekvő flóraterületeket képviselik, eredetükre nézve ezen mellék¬ 
elemekre vezethetők vissza. Ettingshausen tehát arra a végkövetkeztetésre jut, hogy 
