dr. staub Móricz. 
nak időre nezve távolabb álló fajokkal való genetikus összefüggésének ku¬ 
tatását Grisebach noli me tangere-nek tekinti. 
Az új irány művelői azonban korántsem foglalnak el olyan szélső 
álláspontot, mint Grisebach. A vándorlás befolyását egyáltalában nem ta¬ 
gadják, a mint Kerner is állítja, hogy jelenleg is megfigyelhető némely 
flórának átalakulása, nevezetesen ott, hol magas hegyek vagy kiterjedett 
vizek nem képeznek a növények utjának akadályt; de Antibes kísérletei 
világosan mutatják, hogy a tenger áramlatai csak bizonyos, a tengerek 
partjain messze elterjedt fajokra nézve szolgálhatnak némileg szállító esz¬ 
közül ; ellenben bizonyos más szigeteken es szárazföldeken a tengerparttól 
távol helyeken vegetáló fajok magvai semmi esetre sem juthattak a tenger 
vizének segítségével jelenlegi termő helyükre. Hasonló eredményhez jutott, 
Kernek is, midőn e tekintetben a levegő áramlatainak és a madarak föltett 
közreműködését tanulmányozta. 
Ezek után még igen föltűnő, hogy Kehmann végkép tagadja a növé¬ 
nyek vándorlását most és ezelőtt; de tagadja a szárazföldek egymással való 
összefüggését is, a mint ez Hooker, Heee, Wallace s mások részéről két¬ 
ségbevonhatatlan tényék alapján állíttatott. Nem tagadj a ugyan, a mi nehéz 
feladat is volna, hogy a jelenlegi növények a mioezénkorbeli növényektől 
származnak, melyek akkor az egész földfölületen el voltak terjedve, és csak 
ezen ősi typusok elkülönülése folytán keletkeztek volna a mai fajok; azt 
persze nem tudja magának sehogy sem megmagyarázni, mikent juthattak 
a mioczénben ugyanazon növényfajok mindenhová, Grönlandtól Görög¬ 
országba ; azt hiszi talán úgy, hogy a földfölületen több ilyen Grisebach- 
féle teremtésbeli központok keletkeztek, melyeken egy és ugyanazon fajok 
keletkeztek. Az érintett elkülönülés pedig csak az éghajlat változásának 
következménye lehetett. Nem szabad azonban e helyen megfeledkezni Uj- 
Seeland szigeteiről sem. Ha ezek jelenlegi növényzetükben számos, Ausz¬ 
tráliával közös fajt mutathatnak is föl, mindazonáltal a geológiai es palse- 
ontologiai adatok arra vallanak, hogy e szigetek egymással soha összefüg¬ 
gésben nem állottak. Mindenekelőtt arra a körülményre kell már figyel¬ 
meztetnünk, hogy Uj-Seelandon az erszényes állatok hiányoztak; ázott 
talált fosszil növények pedig, igaz, hogy alig' számbaveendők, nem gyanít- 
tatják ezen összefüggést. Unger szerint valószínűleg a Wealden-nek meg¬ 
felelő rétegekből csak két, de nagy mennyiségben előforduló haraszt isme¬ 
retes, a Polypodium Hochstdteri Ung. es az Asplevium palaeopteris Ung., 
mely utóbbiról szerzője azt mondja, hogy semmiféle fosszil és élő növény¬ 
nyel össze nem hasonlítható; de a harmadkorbeli növények maradványai: 
Myrtifolium lingua Ung., Phyllites íicoides Ung., Ph. laurinium Ung., 
Loranthopliyllum dubium Ung.. Phyllites Purchasi Ung., Ph. Nova- Zelan- 
dia Ung. sem voltak az európai harmadkorbeli vagy Uj-Seeland jelenleg 
élő növényeinek egyikével sem összehasonlíthatók; kivéve a nagy meny- 
