AUSZTRÁLIA FOSSZIL FLÓRÁJA. á83 
nyiségben található Fagus Ninnisiana Unó., mely szerzője szerint a déli 
Chiliben elő Fagus obliqua Mirb.-val még a legnagyobb megegyezést mu¬ 
tatta; de jellemző a kauri fenyő— Dammara australis — előfordulása, 
mely ma csak az északi szigeten tenyészik, de fosszil maradványaiban a 
déli szigetről is ismeretes. 
Messzire vezetne bennünket, hogy ha itt még tovább fejtegetnék 
ama viszonyt, mely a déli félgömb szárazföldjeinek jelenlegi dórájában 
mutatkozik, es melyet Englek nagy tudományos apparátussal klasszikus 
munkájában részletezett. Reánk nezve azonban különös érdekkel bírnak a 
következtetések, melyek ezen összehasonlításból vonhatók. ExoLER-re nézve 
azon körülmény, hogy Ázsia, Afrika, Ausztrália régibb korbeli rétegeiben 
megegyező fajok meg genusok fordulnak elő, ezen szárazföldek volt össze¬ 
függését illetőleg nem bír bizonyító erővel. E növények kizárólag krypto- 
gamok lévén, roppant számú, kis és könnyű spórákat fejlesztenek, melye¬ 
ket a szel könnyen vihetne a tengeren át messze távolságba: Engler e miatt 
az állatvilágban keresi a bizonyítékokat. Az emlős állatok elterjedése 
majdnem kétségtelenné teszi, hogy Ausztrália Javával és a többi Sunda- 
szigetekkel soha összekötve nem volt; az erszényes állatok elterjedése 
azonban határozottan a mellett szól, hogy Ausztrália és Uj-Guinea között 
az összefüggés fennállott, és nincs kétség, hogy Kelet-Ausztráliában azért 
sokkal több az ind-malayi genusok száma, mint Nyűgöt-Ausztráliában, 
mert ez a krétakorban, de bizonyosan még a harmadkor alatt is el volt 
különítve amattól, de Kelet-Ausztrália es Ázsia között összefüggés létezett. 
Ausztráliában az éghajlati változások is aránylag közelmúlt időben mehet¬ 
tek veghez, ezt mutatja azon tropikus családok nehány képviselője, melyek 
recens lerakodásokban találtattak és Müller legújabb fölfedezése, a fosszil 
Araucuria Johnstoni, Tasmániában, mely a tropikus Ausztráliában élő 
A. Cunniughamia-Yal rokon. 
Ezek után jogosultnak tekinthetjük azon föltevést, hogy mind a deli, 
mind az északi félgömbön epen nem a legtávolabb múltban, tropikus jel¬ 
lemű növényzet terjedett el a magasabb szélességbe; a palseozoikus, meso- 
zoikus és harmadkorban a deli szélesség 60—80 fokai között fekvő földek 
Ausztrália és Chili növényzete egy részének ép úgy nyújthatták a léte¬ 
zés föltételeit, mint az északi félgömbön fekvő Grinellíöld és Disco olyan 
növényeknek szolgáltak tanyául, melyeknek rokonai ma Észak-Amerika és 
Ázsia keleti részeiben ebnek. 
Végül még arról a kérdésről is meg kell emlékeznünk, vájjon Ausz¬ 
tráliában is volt-e a jégkornak módosító befolyása. Ennek kétségbevon¬ 
hatatlan nyomaira a geológok mind Ausztráliában, mind Uj-Seelandban 
rá akadtak. 
Tudjuk, hogy a jégkorszak okaira nézve a vélemények igen különbö¬ 
zők. míg némelyek a víz es szárazföld térben való elterjedésének megvál- 
