toztatásában keresik a hőmérsék ezen föltűnő sülyedését; addig mások 
Croll kozmikus theoriájához csatlakoznak. Ismeretes tény, hogy a föld a 
nagy planéták behatása következtében útjában nem kört, hanem ellipsist 
ír le. Ezen ellipsis alakja az évezred lefolyása közben bizonyos meghatá¬ 
rozott határokon belül megváltozik. Jelenleg a föld pályája mindinkább 
megközelíti a körvonalat és 23,900 év múlva eléri ezen excentricitás mini¬ 
mumát: azaz a föld pályája majdnem elérte a kör alakját; onnét kezdve 
pedig megint az ellipsis felé fog iparkodni. A földnek a naptól való közép- 
távolsága 91.400,000 angol mérföldet tesz; a legnagyobb excentricitása 
eiinek bis-át; a legkisebb V36n-át haladja meg. Első esetben tehát a föld a 
naptól körülbelül 14 millió angol mérfölddel távolabb áll (az aphelium), 
mint akkor, midőn a naphoz legközelebb áll (a perihelium). E különbség 
jelenleg 3 millió mértföldet tesz. E mellett még tekintetben kell venni azt, 
hogy a föld jelenleg az északi félgömbön télen a naphoz legközelebb áll 
(perihelium), nyáron pedig attól legtávolabb áll (az apheliumban). De 
ezen viszony is időközi változásnak van alávetve, mely 21,000 év múlva 
folyik le. Körülbelül 10,000 esztendő múlva az északi félgömb nyara tehát 
azon időre fog esni, midőn a föld a naphoz legközelebb és a tél, midőn a 
föld a naptól legtávolabb áll ; természetes, hogy ezen jelenség a deli fél¬ 
gömbön megfordítva áll be. Ezeknek alapján fölvették tehát azt, hogy azon 
időszakokban, melyekben a föld az excentricitás minimumát elérte és egy¬ 
szersmind télen a naphoz legközelebb állott (a perihelben), a föld illető 
felének rövidebb, de melegebb tele, ellenben hosszabb és hidegebb nyara 
volt; míg megfordítva a föld másik felének hosszabb és hidegebb tele, 
ellenben rövidebb es melegebb nyara, mert a naptól való legnagyobb 
távolságnak ott a telre kellett esnie. Croll most azt veszi föl. hogy ilyen 
hosszú, hideg télben annyi jég képződött, melyet az ugyan melegebb, 
de annál .rövidebb nyár nem bírt fölolvasztani, a melegnek egy nagy része 
pedig a hónak vízzé való átváltoztatására használtatott föl. Az így teleken 
át növekedő és kiterjedő jégmennyiség a maga részéről is idézte elő a hő¬ 
mérsék sülyedését és így jött létre a jégkorszak. Nincs itt helye, hogy 
mindent részletezzünk, a mit Croll ezen hypothesise mellett és ellen föl¬ 
hoztak : reánk nézve azonban legnagyobb fontossággal bír TV allace véle¬ 
ménye; ki legújabban nyilatkozott a jégkorszak indító oka felől. Az ő 
nézete szerint a lefolyt korszakokban a jégkorszaknak kedvező asztronó¬ 
miai föltételeinek daczára egy ilyen nem keletkezhetett — világos, hogy 
Croll theoriája szerint a földön nem csak több ilyen jégkorszaknak kellett 
beállania; hanem még a jövőben is kell, hogy beálljanak — ha csak az 
asztronómiai okokkal terrestrikus okok nem társulnak, azaz, hogy a víz és 
szárazföld egymás között létező viszonya nem változik. Hó meg jég ál¬ 
landó tömegei magas föld nélkül nem képződhetnek: midőn tehát a sark 
körüli föld magasra emelkedett: akkor keletkezett egy olyan terület, me- 
