A GERECSE- ÉS VERTES-HEGYSÉG FÖLDTANI VISZONYAI. -IHU 
tyiqucter kőmagvai meglehetős gyakoriak, s ezeket most már több helyről 
ismerjük ; az «Öregkőn» Bajótb mellett és a «Póczkőn» Lábatlan mellett 
már Peters és Hantken felfedezték, mostani vizsgálatainknál a tatai Kál¬ 
váriahegyen is fölfedeztük a Mec/alodus triqueter átmetszeteinek szív- és 
köralakú rajzait, mi által a dachsteinmész kétségkívüli fekhelye ismét egy- 
gyei szaporíttatott. Ezen mészkő a buda-pilisi, ngy szintén a Gerecse és 
Vértes hegységben nagyon el van terjedve, és a lerakodás némely ponto¬ 
kon igen tetemes vastagságot mutat; eddigi ószleleteink alapján földtani 
térképeinken az egész mészkőlerakodás mint «darhstriiirn<>sz» van elő¬ 
tüntetve. 
A Gerecse hegység alkotásában a tömött mészkő mellett kisebb mérv¬ 
ben a dolomit is kezd szerepelni, azonban csak Tarján közelében alkot 
nagyobb csúcsokat. A dolomit szemcsés szövetű, néha tömött, likacsos, 
vagy poralaku; színe fehér, szürke, helyenként veres es szerves zárványo- 
meg ritkábban tartalmaz, mint a dachsteinmész. 
A mészkövek és dolomitok egymáshozi viszonyára nezve megjegy¬ 
zendőnek tartom, hogy e két kőzet egymással a legszorosb összefüggésben 
áll, lerakodási viszonyait illetőleg azt lehet mondani, hogy a hol a mészkő 
íeküjét észlelni lehetett, az mindig dolomit volt, az átmenet azonban egyik 
kőzetből a másikba oly észrevétlen, hogy ezeket petrographiailag alig lehet 
egymástól megkülönböztetni és elválasztani; a rétegesség egyiknél sincsen 
különösen kifejlődve, s csak helyenként lehet azt biztosabban észlelni. 
Azon pontokon, hol a rétegek fekvését meghatározhattam, ezt valamint a 
mészkőnél, úgy a dolomitnál is megegyezőnek találtam, s általában min¬ 
denütt eszak-keleti csapást és 35—30 fok alatti dőlést észleltem. 
A két kőzet petrograpliiai hasonlatossága es azon körülmény, hogy 
mindkettőnél megegyez a rétegek csapása és dőlésé, szerves zárványok 
hiányában igazolni látszik azon korábbi nézetet, melynél fogva a dolomit 
és a mészkő egy elválaszthatatlan rétegcsoportot kepez, s mindkettő a rháti 
képződményhez soroztatott. 
Újabb időben sikerült a dolomitban is, habár csak igen rossz állapotú 
zárványokat találni, különösen a somodori pusztán Szomortól északra, és 
O-Barok mellett Fehérmegyében ; e zárványokat eleintén nem Lehetett meg¬ 
határozni, újabban Böckh János a Vértes es Bakony hegység dolomitjai¬ 
ban talált jobb karban levő s biztosan meghatározható példányokat, úgy¬ 
mint chcmnitziákat és myoplioriákat (Mi/ophoria WhaUdyac, Autorum), 
melyek a felső triász képletekre nezve jellemzők ; összehasonlítva ezekkel 
a somodori dolomitban talált zárványokat, úgy találtam, hogy ezek a 
fentebbiekkel teljesen megegyeznek. 
A Gerecse hegység dolomitjainak legalább egy részé e szerint egész 
biztossággal a felső triászhoz tartozik, a térképen azonban a triász és a 
rháti képiét nincsen egymástól elválasztva, miután a két képlet közötti 
Földtani Közlöny. XIII. köt. 1883. 
19 
