nsinki.ee benő. 
290 
határvonalat egyelőre nem lehet meghatározni. A triász kepletek elterje¬ 
dése iránt csak a vizsgálatok további előhaladása fog biztos felvilágosítást 
nyújtani. 
Ipari czélokra a tömött mészkő, kivévén a mészégetést, nem igen hasz¬ 
nál tátik ; Tardos mellett a Korpahegy alján igen szép márvány sző vetít 
fehér és szürke mészkő fordul elő, melyből néhány év előtt az esztergomi 
basilica építéséhez kőfaragó munkákra anyagot törni szándékoztak: ez a 
mészkő azonban a rétegességnek alig hír nyomával, mi nagyobb márvány¬ 
lapok törését igen költségessé, sok esetben majdnem lehetetlenné teszi, 
miért is a további munkálatok félbeszakasztattak. Meglehet, hogy nagyobb 
mérvű feltárások mellett talán lehetne helyeket találni, melyeken a réte¬ 
gesség a márványlapok törését elősegítené és könnyítené. A dolomit hasz¬ 
nálhatósága igen csekély, helyenként jobb anyag hiányában útkavicsolásra 
használ tátik. 
Lias ás jura képletei'. Az imént említett triász és rháti képleteket a 
Gerecse hegység több pontján mészkövek fedik, melyek petrograpkiailag 
hasonlítanak ugyan a dachsteini mészkövekhez, azonban oly zárványokat 
tartalmaznak, melyek már a lias képletekre utalnak; a tatai Kálváriahe¬ 
gyen (az ottani kápolna előtt) kibukkanó veres mészkő rétegekben ammo- 
nit-lenyomatokat találtam, melyek az ammonitok arietes csoportjához tar¬ 
toznak, s e szerint az alsó lias kepletet jellemzik: a tardosi Korpahegyen 
hasonlóan a szürke dachsteinmész felett crinoidszövegű veres színű mészkő 
fordul elő, mely tele van apró brachiopódákkal és rhynchonellákkal, és az 
alsó lias faunájával, jelesen a bécsi geologok által megkülönböztetett 
Hierlatz-rétegekkel látszik megegyezni. 
Az itt említett alsó lias felett, némely helyeken pedig közvetetlenül 
a dachsteinmész felett veres márványok fordulnak elő, melyek felvételi 
területemen, különösen a tardosi Bányahegyen, a Kis-Gerecsen, a Pis- 
niczeh egyen és a tatai Kalváriahegyen levő márvány bányákban szépen fel 
vannak tárva, s igen sok ammonitot tartalmaznak. Az ammonitok azonban 
olyan hiányosak, hogy közelebbi meghatározásuk igen sok bajjal van 
összekötve, sőt a legtöbb esetben keresztül sem vihető; de szerencsére 
Hantken úrnak a Bakony hegységben gyűjtött ammonit-gyűjtemenye elég¬ 
séges összehasonlító anyagot szolgáltatott, s ezek segítségével sikerült a 
tardosi ammonitok közül néhányat meghatározni, és ezekben a felső 
liast jellemző 
Ammoriites fimbriatas, Sow., és 
Ammonites radians , Beineckf.., 
miből kitűnik, hogy a vörös márványok legalább egyik része sorolandó a 
felső liáslioz. 
Hantken urnák sikerült továbbá az 
Ammovites fallax, Ben., és az 
