JAPÁN FOSSZIL FLÓRÁJA. 37 i 
A mint előbb a japáni szigetek mioezón flórájának összefüggését 
Sackalin szigetevei konstatálhattuk, ép úgy látjuk a most idézett jegyzés¬ 
ben a jellemző jurabeli növények öt faját u. m.: Asplenium argutulum, 
Heeu, Adiantites amurén sis, Heer, Podozamites ensiformis, Heer, P. lan- 
n'olatus, Sch. és Ginkgo sihirica, Heer Keletsibiria, az Amurföld és az 
Irkutsk partjának jurájában képviselve ép úgy a mint a Pecopteris Sapor- 
tana, Heer és a Podozamites lanceolatiis, Sch. Spitzberga juraflórájában is 
előfordul. 
Hogy Japán geológiai szerkezetének schematikus képét kiegészítsük, 
meg kell még említenünk, hogy az eddig leírt rétegek a kamaikolán, a 
metamorph csoport kőzetein telepednek, a melyek Kichthofen szerint 
•Japán hegységeinek hátgerinczét kepezik és általa a devonhoz vagy a szi- 
lurhoz számíttatnak. Talkpalával és csillámpalával váltakozó agyagpalák¬ 
ból, továbbá cbloritikus palák-, serpentin- és kristályos mészkövekből álla¬ 
nak. Godfrey azonban e kőzetek korát nem tartja eldöntöttnek, mert az 
Asaphus nevű genushoz tartozó trilobita kivételével, melyet Nippon északi 
részében in sitii fedezett föl, egyéb e systémát jellemző kövületet nem 
talált. 
Már Heer említi (Flóra fossilis Alaskana p. 10), hogy Alaska fosszil 
flórájának fajai közül három íluglans acuminata, Alnus Kcfersteinii, Taxo- 
dium distichum miocenumj Kamcsatkában, és négy (Taxodium, Sequoia, 
Cmpinus grandis, Fagus Antipoji ) a kirgiz sivatagban Kazántól keletre is 
találtattak. Megemlítjük itt egyszersmind, hogy mioczén lerakodások az 
ázsiai tengerpart és a szomszédos szigetek számos pontján fordulnak elő. 
Ezek mind oly tények, a melyek világosan tanúskodnak arról, hogy a 
mioczén korban Ázsia és Amerika között ezen vidékeken szárazföldi össze¬ 
köttetés létezett. Ez a föltevés még az által nyer különös nyomatékot, hogy 
a fosszil növények edes vízben, valószínűleg tóban rakattak le; az őket 
bezáró sziklák azonban ma dagály idején víz alatt vannak és tengeri álla¬ 
tok meg növények tanyáznak rajtok. Világos bizonyítéka ez annak, hogy a 
mioczénkori szárazföld magasabban feküdt es csak későbbén sülyedt, mi¬ 
által az összefüggés megszakittatott és a szétdarabolt szárazföld mai alakját 
vette föl. Heer itt még arra is hivatkozik, hogy a Behring-tenger igen 
sekélynek mondatik. Scammon kapitány szerint a hajók mindenütt horgo¬ 
nyozhatnak és a középső mélység alig haladja meg a HFA fonalat. Az 
Alaska és Kamcsatka között elszórtan fekvő szigetek, melyek az Aleuták 
neve alatt ismeretesek, lehetnek ama mioczén szárazföld maradékai es 
annak sülyedése valószínűleg összefüggésben áll azokkal a hatalmas vul¬ 
kánokkal, melyek az ottani vidékeken még ma is találhatók. Ez a mioczén 
szárazföld megmagyarázná egyszersmind azt a jelenséget is, hogy miért 
találjuk flórájában az amerikai elemeket az ázsiaiakkal keverve, úgy mint 
mai nap Ázsiában amerikai növénytypusok és másfelől Amerikában ázsiai 
