DE. STAUB MÓRICZ. 
374 
lására meg volt adva az indító ok. Addig, mig a sarkok a szerves életnek 
nyújthatták a létezés föltételeit, addig meg is maradhattak a növények 
képződési helyeinek. így az idők folytán új meg új fajok keletkezhettek, 
a mint tényleg nemcsak egy mostan élő növény rokonaiban visszakövet¬ 
hető egeszen a krétáig. Hosszú és lassú utjokon a növények alkalmazkod¬ 
hattak az új körülményekhez és minél inkább meghonosultak az új hazá¬ 
ban, annál inkább változtathatták meg ősvilági sajátságaikat. 
Nem mulaszthatjuk így el itt újból arra felhívni a ügyeimet, hogy mi¬ 
lyen fontosságot nyer a geológia a geográfiára, botanikára és biológiára nezve 
is, hogy milyen különösnek tűnik föl, ha közönséges növényenumeratiók az 
illető vidék geológiai és klimatológiai viszonyainak hozzácsatolása után a 
sokat ígérő «. . . . növenygeografiai viszonyai)) czimet hordják homlokukon. 
Az előhozottak után Japán flóráját most általános vonásaiban akar¬ 
juk bemutatni. Legészakibb részének kivételével a szigetföld a mérsékelt 
öv aequatorialis részében fekszik vagy jobban mondva a 0° isothei'ina a leg¬ 
hidegebb hónapra nézve és a á0° C. évi isotlierma között: es így már fek¬ 
vésénél fogva következtethetünk vegetácziójára. A Lu-tschu szigetek által a 
Filippinekkel áll összeköttetésben; észak felé Yezon át Sachalin szigetével 
és az Amurfölddel; továbbá a Kurilákon át Kamcsatkával és végre össze¬ 
köti Korea a Mandzsursággal és Chinával. Ebből következik, hogy Japán 
flórájában többé-kevésbbé a kelet-indiai és kelet-ázsiai alakok keverékevei 
találkozunk; azonkívül pedig amerikai vagy jobban mondva sark körüli 
elemek fordulnak benne elő, azaz Japán endemikus növényei. 
Nevezetes Japánban, a mint már érintettük is, a fanemű növények 
túlsúlya a többiek fölött, a mi Miquel szerint az 1:4 arányban nyilatko¬ 
zik, tehát jóval nagyobb, mint az amerikai erdőterületen, hol ez a viszony 
I : 6. Erre vonatkozólag különös érdekességű Kein J. leírása, melyet a 
Fuji-san erdeiről ad (Peter.mann’s Geo gr. Mittheilungen, 1879. Pag. 365). 
Japán endemikus nemeinek száma meghaladja a 35-öt; köztük sok mono- 
typikus van; a mint Gkisebach egyáltalában Japán edenyes növényeinek 
a Miquel által fölsorolt 900 génusában csak I ö-ot talált, melyek egy tuczat 
vagy ennél több fajt foglalnak magukban. Grisebach (Die Vegetation dér 
Erde nacb ihrer klimatischen Anordnung I.) azt mondja, hogy Japán flórá¬ 
jának gazdagságát különösen a bevándorlásnak köszöni és tagadja Asa 
Gray állításának helyességét, a ki, mint említők, Japán flórájában Észak - 
Amerika keletjével nagyobb összehangzást mutatott ki mint annak nyuga¬ 
tával; ő ezt az identikus és rokon fajok alapján tette, és épen ez indította 
arra, hogy a két flórának közös eredetet tulajdonítson. Grisebach azonban 
kutatásai alkalmával a geológiai tényeknek és tényezőknek a jogosultságát 
megtagadja. 
Miquel 81 identikus faja között Grisebach szerint nem kevesebb 
mint 41 Amerika nyugati részében is előfordul, melyek «még minden nap 
