IRODALOM. 
52 
artézi kút fúrására irányozza gondolatait, melyet — a földtani viszonyok beható- 
méltánylása után — mint legczélszerűbb módot egyenesen javaslatba hoz. E. 
(6.) Koch Antal : A brassói hegység földtani szerkezetéről és talajvíz- 
viszonyairól. Egy tábla szelvényekkel. (Értekezések a természettudomá¬ 
nyok köréből, kiadja a m. tudom. Akadémia, XVII. köt. 3. sz. 13 1. egy 
táblával.) 
Brassó város tanácsának a város ivóvízzel való ellátását czélzó felszólítása 
folytán szerző' a brassói hegység szerkezeti viszonyait tanulmányozta. A rétegeket 
fölülről lefelé tárgyalva, a vízátható alluviális görélylerakodásra nézve felemlíti, 
miként ez a síkságban oly tetemes vastagságot ér el, hogy fel kell venni, miszerint 
a síkság eredetileg a barczasági hegységnek egy igen mély sűlyedési tere volt. 
A negyedkori homokos vályog meglehetősen vízátbocsátó, de agyagalapja szintén 
a síkság felé lejtősnek látszik. A krétakorú conglomerátok és homokkövek a hegy¬ 
ség felépítésében a legnagyobb szerepet játszszák. A kárpáthomokkő a conglo- 
meráton fekszik, tehát az utóbbinál fiatalabb. A conglomerát részben az alsó, 
részben a középső krétába látszik tartozni. E hatalmas rétegek települési viszo¬ 
nyaiból következtetni lehet, miként egy ÉNy—DK-i irányban működött oldalnyo¬ 
más által többszörösen meg lettek hajtogatva és hullámosán gyűrve, minek folytán 
harántúl a hegységen keresztül rétegnyergek és teknők fölváltva következnek 
egymás után. A conglomerát felső, mállott rétegei felületes rétegforrásokat ered¬ 
ményeznek, területük általában azonban forrásokban szegény. A conglomerát alatt 
csekély vastagságú neocommárga következik. Az utóbbi alatt települő juramészkő 
a conglomerát után a hegységben a legnagyobb kiterjedést mutatja s hat párhuza¬ 
mos vonulatban lép fel. E vonulatok DNy-on a legmagasabb kiemelkedéssel 
kezdődnek, ÉK-nek lassanként alacsonyodnak és a síkság szélén 150—300 m-rel 
a síkra rögtön alászállanak. E szabályból az következtethető, hogy a barczasági 
sík szélén, DK—ÉNy-i irányban, egy haránttörési vonal fut. A mészkőrétegek 
dőlése azt mutatja, hogy a rétegek óriási redővetéseivel van dolgunk, mely redő- 
vetés a felette nyugvó krétarétegeket- is ugyanazon időben érte. Csupán egy vető- 
dési hosszhasadékot kell a hegységben fölvennünk. A juramészkő nagy repedezett- 
sége okozza a meteorvíz felvételét és — vízáthatlan rétegig — való mélyebbre 
stilyedését, e kőzet tehát jó vízgyűjtőnek mondható. A liasz-rétegek közt az agyag 
és szénpala képezik mint vízáthatlanok az alapot, melyen a juramészkőben meg¬ 
gyűlő víz megállhat. A trachytelőfordulások az említett haránttörési vonal mel¬ 
lett tanúskodnak. A kőzet rhyolithos quarztrachyt. A gazdag, 6° R-nyi Honte- 
rus-forrás egy juramészkő-redőnek épen anticlinaléjára esik s így hasadékforrás 
lehet. R. 
(7.) Dr. Böttgek 0. á.Die Rissoidengattung Stossichia Brus., ifire Syno- 
nymie und ihre lebenden und fossilen Vertreter. (Jahrbücher dér deu- 
tschen Malakozoologischen Gesellschaft. XIV. Jahrgang, 1887., Taf. 6., 
Fig. 3—5.) 
BRUsiNÁnak Stossichia genusát szerző a héjak szerint a rissoidák, még 
pedig a Rissoina genussal tartja összekapcsolandónak ; szerinte ide volna állítandó 
(52) 
