IRODALOM. 
53 
négy élő alakon kívül a harmadkorban élt következő négy faj: a Mérignac Bor¬ 
deaux mellett és St.-Paul és Móniin de Cabannes Dax mellett előjövő Stossichia 
buccinalis G-rat., a Lapugyon előforduló Stossichia costata n. f, Stossichia mul- 
ticingulata n. f. (mely talán Steinabrunn- és Modenánál is előjön és kérdésesen 
a Senegalon élne) és a Stossichia semicostulata n. J. 
Ezek közül az egyik élő alak, valamint a harmadkoriak le vannak irva, a 
három Lapugyról származók azonfelül le is rajzolva. Franzenau Ágoston. 
(8.) Dr. Böttger 0.: Drei neue Conus aus dem Miocán von Lapugy und 
von Bordeaux. (Jahrbücher dér deutschen Malakozoologischen Gesell- 
schaft. XIV. Jahrgang, 1887. I. Heft, Taf. II., Fig. 5—9.) 
Lapugyról két faj : Conus (Steplianoconus) subcoronatus és Conus (Chely- 
conus) sceptopiiorus van leírva. 
Az első alak közepes nagy, bütykökkel az egyes kanyarulatokon. A fosszil 
fajok közül legfeljebb a Conus (Dendroconus) austriacus R. Hoern. & Aug.-vel, az 
élők közül a középamerikai Conus (Steplianoconus) brunneus Wood. és Conus 
(Stephanoconus) distans Brug. fajok karcsúbb alakjaival hasonlítható össze. 
A második faj kicsi, hosszú tekercsesei, melynek oldalai domborúak. Vala¬ 
mennyi kanyarulat párkánya tompa. A Conus (Chelyconus) mediterraneus Hwass 
fiatal alakjaitól a héj sajátságos színe és az azon mutatkozó rajzok alapján köny- 
nyen megkülönböztethető. Utóbbi alak Lapugyon úgy látszik nem ritka, az első 
ellenben csak egy példányra van alapítva. Franzenau Ágoston. 
(9.) Neumayr M.: Beste von Listriodon aus dem Leithakalke. (Verhand- 
lungen dér k. k. geologischen Reichsanstalt. Wien, 1887., p. 302.) 
Ez érdekes állatfaj két alsó állkapcsát ismerteti szerző, melyek közül az 
egyik a Kéthely (Mannesdorf) * környéki lajtainészből, a másik a Lorettoiból ke¬ 
rült. Az elsőből megvan a baloldali fél a mellső rész kivételével, valamennyi záp- 
foggal és az előzápfogak egy részével, a jobboldali fél részben, azonkívül a két 
hatalmas szemfog. Birtokosa egy fiatal, a fogváltás idejében levő egyén volt, miután 
a Pi-4 még nem tört át. Az utóbbi maradvány a hátsó részek kivételével mindkét 
oldali részből áll. A fogakból megvannak a molárok, ezek közül a két mellső igen 
kopott, egy metszőfog és a szemfogakból töredékek. 
A két maradvány meglehetősen kiegészíti egymást, úgy hogy az állat eme 
csontrészletéről teljes képet lehet szerezni, mely szerző szerint legtöbb hasonlatos¬ 
ságot mutat a Sus serofa- (disznó-)éhoz. Franzenau Ágoston. 
* Ezen helyiség Broun Letlisea geognostica, 6. rész, 842. lapján említve van. Ref. 
