FÖLDTANI KÖZLÖNY 
HAVI FOLYÓIRAT 
MAGYARORSZÁG FÖLDTANI, ÁSVÁNYTANI ÉS ŐSLÉNYTANI MEGISMERTETÉSÉRE 
S A FÖLDTANI ISMERETEK TERJESZTÉSÉRE, 
Megjelenik havonként két vagy három nagy nyolczadrét ívnyi tartalommal. A magyarhoni 
földtani társulat rendes tagjai 5 frt évi dij fejében kapják. Előfizetési ára egész évre 5 írt. 
XX. KÖTET. 1890, MÁJUS-JÜUUS. 5-7, FÜZET. 
A BARLANGI MEDVE (URSUS SPELAEÜS BLUMENB.) NYOMAI 
HAZÁNKBAN. 
Dr. Primics GyöRGY-től. 
(Ehhez a III. tábla). 
Magyarország különböző vidékein a barlangokban és a posttertiár lera¬ 
kodásokban talált különféle emlős állatok csontmaradványai a mellett tanús¬ 
kodnak, hogy a diluviumbeli lerakodások idejében — abban a korban, a mely¬ 
ből nálunk az ember létezésének kétségtelen nyomai meg hiányoznak, — 
hazánk térségein es hegyes-völgyes vidékéin oly emlős állatok éltek, a me¬ 
lyeknek legnagyobb része napjainkban már teljesen kihalt. 
A Duna, Tisza, Maros, Szamos es az Olt vidékein időnként felbukkanó 
ősemlősök csontleletei néma tanúi, hogy ama korban hazánk rónáit és 
nagyobb völgylapályait mammutbok, őslovak és őstulkok csordái kalandozták 
be; a mainál bizonyára számosabb és terjedelmesebb mocsarakban es pos- 
ványokban rhinocerosok, mastodonok és dinotheriumok tanyáztak és itt-ott 
tapirok és brachydiasthematheriumok csatangoltak. A berkekben és ligetek¬ 
ben száguldozó ősszarvasokra, lovakra és őstulkokra az erdők sűrűjéből a 
most élőknél tetemesen erősebb és nagyobb barlangi oroszlánok, párduczok 
és barlangi medvek leskelődtek es a szetmarczaugolt állatok maradványain 
és döghulláin barlangi hytenák és barlangi kutyák rágódtak. 
Rég letűnt kor mindezen lakóinak létezését tanúsító csontmaradvá¬ 
nyai, kivéven a barlangi medvéét és utána a barlangi hyamáet, ma már a 
nagy ritkaságok közé tartoznak; azért, mert ezen állatoknak, mint a szabad 
termeszét szabad lakóinak, nem voltak állandó tanyáik; azok össze-vissza 
barangolva különböző helyeken hullottak el és hulláik a szabad felületen 
oszolva szét, csontjaik csak nagyon ritka esetekben kerülhettek oly kedvező 
körülmények közé, hogy napjainkig megmaradhattak. 
Földtani Közlöny. XX. köt. 1890. (103) 
10 
