PRIMICS GYÖRGY : 
146 
A barlangi medve ellenben csak oly területeken tartózkodott, a hol tanyá¬ 
jául szolgáló barlangokra is akadhatott. Mert ezen ragadozó állat, úgy gya¬ 
nítható, oly természetű volt es oly életmódot folytatott, mint a most elő 
utódja, az Ursus arctos. Kellemetlen és hideg időben oly barlangokba vonult, 
a melyekben az évi hömérsék változásai alig voltak érezhetők. Nagyon 
hihető, hogy az év téli szakának nagyobb részét a barlangokban töltötte és 
ha gyengélkedett vagy halálát közeledni érezte, más időszakokban is föl¬ 
kereshette megszokott tanyáját. Az Ursus spelaeus tehát a barlangban telelt, 
pihent, szaporodott és többnyire ott is múlt ki. Évszázadok folyamai alatt egy- 
egy barlangban, a benne időnkint elhalt öreg, ifjú és csecsemő barlangi medvék 
és ritkább esetekben a barlangi hysenák csontjai nagyon felhalmozódhattak, a 
nélkül, mint a hogy igen sokan gondolják, hogy azok ott, valami véletlen 
következtében egyszerre tömegesen pusztúltak volna el, vagy a mi még kép- 
zelhetlenebb, hogy a csontokat kívülről a víz sodorta volna be a barlan¬ 
gokba és annak legmelyebb helyein torlasztotta volna össze. A csontgazdag 
barlangokban rendesen, a szederjes felületű és csontállomány nélküli tejfogu 
csecsemő', és a teljesen lemajszolt záp- és metszőfogu, tompára kopott és a 
kereszteződésnel felig átkopott agyara aggastyán medvék közt, a különböző 
átmeneti korú egyéneknek minden képviselőivel találkozunk. 
A kihalt ősemlősök ritka vagy gyakori maradványaiból tehát nem 
következtethetünk arra, hogy ezen állatok abban a korban, a mai leletek szá¬ 
mának megfelelő arányban eltek. 
Visszatérve az Ursus spelaeus csontjainak a barlangokban való fölhal¬ 
mozódására, sajátságos, hogy honi csontbarlangjaink azon ismertetői, majd¬ 
nem kivétel nélkül, a kik a barlangleírás folyamában a csontok fölhalmozó¬ 
dásának kérdéséhez is eljutnak, a tényeken és tapasztalatokon alapuló, 
elfogulatlan megfigyelésből levont következtetések helyett, legtöbb esetben, — 
hihetőleg a barlangok tátongó sötét üregei, tekervényes menetei s a néma 
csendben és pokoli sötétségben itt-ott lecsepegő víznek kísérteties hangja 
és a barlangok sajátos neszei által felizgatott fantáziából kiindulva — rend¬ 
kívüli magyarázatokba bocsátkoznak. 
Az igriczi (pesterei) csontbarlang egyik kimerítő ismertetője szerint 
a csontok ott, a hol most vannak, a nagy üregben, mint valami reservoirba, 
a terjedelmes barlang különböző részeiből mosattak össze. Itt a csontok 
nagyobb része, in illő tempore, a magasan álló vízben úszkált és csak későb¬ 
ben, mikor a víz lefolyt, ülepedtek le és most értekező szerint a nyirokban* 
vannak betemetve. Ugyancsak e barlang egy más ismertetője úgy nyilatko- 
:: A csontbarlangok alját takaró zsíros ragacsos földet, mely részben a mészkő¬ 
sziklák málladékából, részben pedig állati hulladékokból keletkezett, nyirokkal össze¬ 
zavarni nem lehet. 
( 104 ) 
