158 
PRIMICS GYÖRGY : 
Fichtel v. J. E.: Mineralgesclilchte von Siebenbürgen. Niirnberg, I., 1780, p. 114. 
Kleinkauf J. : Homorod-almáscher Höble. (Siebenbürg. Quartalschrift. III., 1793; 
p. 108.) 
Fekete N.: ... Homorod-almási barlang. Kolozsvárt, 1835. 
Paget John:__. Ungarn und Siebenbürgen. Leipzig, II. 1842; p. 301. 
De Gerando A.: Siebenbürgen und seine Bewohner. II. Leipzig, 1845; p. 107. 
Kővári László: Erdély földe ritkaságai. Kolozsvárt, 1853, p. 111—121. 
Kővári László : Homoród-almási barlang. Rajzzal. (Magyarország és Erdély képek¬ 
ben. II. 1853, p. 72.) 
Knöpfler W.: Geolog. u. balneologiscbe Skizze aus Siebenbürgen. (Verhandl. und 
Mittlieilungen des sieb. Véréin für Naturwissenschaften. VII. 1856, 
p. 216—217.) 
Orbán Balázs: A Székelyföld leirása. I. 1868. 
Koch Antal : Erdély ősemlősmaradványai stb. (Erdélyi Muzeumegyl. Évkönyve I. 
uj f. 1876, V. sz., p. 128.) 
Lassel E.: Almáscber Hölile. (Jalirb. d. siebenb. Karpatkenvereins. III. 1883, 
p. 175.) 
Bielz E. M.: Beitrag zűr Höklenkunde Siebenbürgens. (Jakrb. d. siebenb. Karpa¬ 
tkenvereins. VI. 1884; p. 8,) 
Udvarlielymegyeben Vargyas és Homoród-Alinás községek közti terü¬ 
leten, Yargyas patak felső részénél terülő rendkívül festői, vadregényes 
mészkő-hegyekben, számos barlang fordul elő; nevezetesen: Ugronlyuka, 
Kis-Lócsür, Csodálókövi barlang stb.; ezek közt legerdekesebb, legnevezete¬ 
sebb az utóbbi, melyet közönségesen bomoród-almási barlangnak neveznek. 
Ez régóta ismeretes, történelmi nevezetességű, több ízben megerősített me¬ 
nedékhelye volt a környékbeli lakosságnak a tatárok betörése alkalmával 
és más háborús időkben. Birtokjogáért Vargyas és Almás községek már 
1630-ban pereltek. 
E barlang Vargyastól körülbelül 3 órányira, Vargyas patak felső részé¬ 
ben a Csudálókő nyugoti oldalán van. Nyílása a patak medrétől 30 méter¬ 
nyire igen meredek sziklás oldalon tátong. Szádája tág s azonnal boltozatos 
nagy üregbe nyílik, melynek tetejéről százakra menő denevérek egymásba 
csimpeszkedve, csomókban csüngnek alá. A főmenet innen mélyedve balfelé 
vonúl s többször kitáguló és összeszoruló, labirintszerű, tekervényes folyosót 
alkot, melyből még számos mellékág ágazik ki. A főág bosszúságának körül¬ 
belül kétharmadán túl egy helyen olyannyira alacsony és szűk, hogy csak 
négykézláb lehet keresztül csúszni rajta a tágasabb végéhez, melynek alja 
már bomokkőrétegen terül. A főmenet közepe táján a boltozatban egy 
jókora nyílás látható, mely rendkívül nagy sziklás üregbe vezet. 
A barlangban csepegőkövek, kivált a vége felé, elég gyakoriak. 
Összes meneteinek bosszúsága 758 m. A főmenet alján, több helyen, 
nagy mészkődarabok bevernek a barna zsíros mészkőtörmelékkel kevert 
talajon, melyben a barlangi medve csontjai elég gyakoriak. 
( 116 ) 
