A BARLANGI MEDVE HAZÁNKBAN. 
167 
ték fel tanyájukat es építették monaszteriájukat (kolostor). A barlang nyí¬ 
lása és torkolata annyira tágas, hogy a barátok czellái es egy kis templom 
férhetett el benne. A barlang befele vagy 150 méternyire járható, tágas 
folyosóhoz hasonlít, melynek oldalai többnyire csepegőkö-lerakodásokkal 
vannak borítva. A barlang végéből egy kis patak veszi eredetét, mely a bar¬ 
langon és a kápolnán keresztül folyva, a nyílásnál jő ki a szabadba. E bar¬ 
langban, állítólag, korábbi időkben igen sok csont fordult elő, jelenben azon¬ 
ban a felületen nem találhatok. 
31. Sztirnik-barlang. 
Frankl I. : A stirniki cseppköves barlang Resicza mellett. (Természettudományi Füze¬ 
tek, V. k. 1881, 122. 1.) 
E barlang Krassó-Szörénymegyében, Resicza közelében a Sztirnik-völgy 
egy oldalágában, a völgy talpától körülbelül SOm magasan fekszik. A bejárat 
alakja kerek, keskeny, s észak-nyugotra nyílik, s befelé meglehetős liajlással 
lejtősödve északra kanyarodik. A barlang három teremből áll, melyeket kes¬ 
keny folyosók kötnek össze egymással s a melyek szeszélyes alakit stalagtitokkal 
vannak teli. Frankl nem említ ősállatnyomokat belőle ; a m. kir. földtani inté¬ 
zet gyűjteményében azonban van innét több laza fog, melyekkel Priborszky M. 
resiczai bányamérnök ajándékozta meg az intézetet s e fogak közt Hyaena 
spelaea, Felis spelaeus, Equus sp., Ehphas primigenius maradványok mel¬ 
lett az Ursus spelaeus túlnyomó számban van képviselve. 
32. Tiszolczi csontüreg. 
Zipser Pr. : Ueber Funde d. Beste von Ursus spelaeus (Jahrbuch d. k. k. geolog. Reichs- 
anst. IX. 1858. Verhandl. p. 122.) 
Suess E.: Jahrb. d. k. k. geol. Reichsanst. IX. 1858. Verhandl. p. 147—148. 
Heidinger: Jahrb. d. k. k. geolog, Reichsanst. XIV. 1864. Verhandl. p. 32. 
Gömörmegyében, Pdmaszombattól északra fekvő Tiszolcz helység kö¬ 
zelében a kőfejtő munkások 1858-ban mészkőben egy üregre bukkan¬ 
tak, mely tele volt kihalt, kiilömböző emlős állat csontmaradványaival. 
E csontok legnagyobb részét Zipser Becsbe a cs. k. geológiai intézetbe küldte 
fel, a hol azokat Foetterle és Suess határozták meg. Meghatározásuk sze¬ 
rint a felküldött anyag közt Ursus sp., Ganis vulpes, Martes és Hyaena 
sp. csontjai voltak képviselve, de legbővebben az Ursus spelaeus-é. 
33. Tufnai csontbarlangok. 
Zipser: ... ... ... Knochenköhle bei Neusohl in Ungarn. (Leonhard u. Bronn. 
Neues Jahrb. 1839. p. 686.) 
Balogh Pál :... ... Kirándulás a tufnai csontbarlangba. (Magy. Tudós társaság 
Évkönyve. VII. 1846.) 
(125) 
