174. 
STAUB MÓRICZ : 
DICKSONIA PUNCTATA STBG. SP. A MAGYARHONI FOSSZIL 
FLÓRÁBAN. 
Dr. Staub MóRicz-tól.* 
(Ehhez a IV. tábla.) 
Munkácson jártamkor ** néhai Müller Frigyes úrtól, a munkács- 
heszkidi vasút építőjétől a IY-ik táblán látható fosszil növénymarad¬ 
ványt kaptam ajándékba. E példányt a vasutat építő munkások tűzhelyei¬ 
nek egyikéből szedték föl és így sajnálatra, igazi lelethelyét nem ismerik; 
de a példány maga, mely a Dicksonia (Protopteris) punctata Stbg. sp. nevű 
fanemű haraszt törzstöredéke, rendkívül érdekes. Egyrészt azért, mert a leg¬ 
régebben ismert fosszil növények közé tartozik — már 1820-ban írta le gróf 
Sternberg Gáspár, de hovátartozóságát nem tudta és a karbonkorbeli lepi- 
dodendronok közé sorolta, és egészen 1865-ig csak egyetlenegy lelethelyről, 
a csehországi peruci rétegekből ismerték — másrészt érdekes e növény 
mai nap már ismeretes nagyobb elterjedésénél fogva. 
A Munkácson talált 30’5, de csak 20 cm-nyi lioszszúság szerint 
lefényképezett példány kőbél; rendkívüli nyomásnak lehetett kiteve, 
mert az eredetileg heugerded törzs egyik átmérője 11 cm-, másika 
3 cm-t teszen. E körülménynek tulajdonítandó az, hogy a lapos hen¬ 
ger felületén látható benyomások, melyek a törzsről lehulott levelek 
bélyegei, spirális lefutásukban kissé megzavarva vannak. A levelek nagyok 
lehettek, mert a levélpárnák átmérője 14—16 mm. Fönt a bemélyedés 
nagyobb mint lent és a párna közepét elfoglalja egy, a mint ezt már Brong- 
niart A. helyesen megfigyelte a «juhnyíró ollóhoz» hasonló lenyomat, mely 
a levelnyél edénynyalábjának nyoma. A mi a munkácsi példányon már nem 
látható, az alighanem a már említett nagy nyomás és a megkövesítő anyag 
durvaságának következménye; ugyanis az egyebütt talált példányok némelyi¬ 
kén található számtalan légi gyökerek edénynyalábjának lenyomata is, mely 
légi gyökerek sűrűén betakarták az élő törzsöt. Megemlítem ezek után mind¬ 
járt e helyen, hogy Carruthers a fosszil törzsmaradványt az élő Dicksonia 
antarctica Lab.-éval hasonlítja össze. 
Az élő Dicksonia genuszából Hooker és Bentham 29 fajt írnak le, 
melyek közül 11-nek fanemű habitusa van; 9 közülök a tropikus vidékeken 
tenyészik; kettő pedig, u. m. a már említett Dicksonia antarctica Láb. es 
Előadta a társulat 1889. márczius 6-án tartott szakülésén. 
Y. ö. Földtani Közlöny, XX. köt. 1—3. füzet. 
(133) 
