DICKSONIA PÜNCTATA STBG. SP. 
1 77 
kezést, melyhez tábla is van mellékelve és t. tagtársunknak, Legeza Viktor 
tanár urnák köszönöm, hogy ama erdemes értekezést csekély kihagyásokkal 
egész terjedelmében közölhetem. 
Schmalhausen a következőt írja: 
A törzs, mely a VlII-ik táblán van lerajzolva, találtatott a volhynai guber- 
niumban nem messze Romnicstól; kézhez szolgáltatta Z. Sz. Moravszky, a koveli 
kerületnek kapitánya A. Sz. Rooovics-nak, a már elhúnyt tanárnak. Jelenleg sok 
egyéb gyűjteménynyel együtt az elhúnyt tanár özvegyének birtokában van. kinek 
ezen helyen is mély köszönetét fejezi ki a szerző azon szívességéért, hogy neki 
ezen törzset s egyéb tárgyakat vizsgálat végett átengedte. 
Az említett tárgy a harasztnak alsó lefelé eltöredezett törzsét mutatja, mely¬ 
nek hossza 4-1 V2 cm. A törzs azon oldalán, melylyel a szemlélő felé van bemutatva, 
egy hosszúkás homorulat látható, melynek felső szélessége 8, alsó pedig 6V2 cm. 
Ezen mélyedés megfelel a szárnak, mely nem őriztetett meg eredeti állapotában, 
de nyomait hagyta a felületen, alkotásának minden részleteivel. Az ábrázolt törzs 
egész tömegében vastag szövetből van, mely egykor a törzsöt minden oldalról 
beburkolta, most azonban kovafölddé van átalakulva. A szövet számtalan adventiv 
gyökerek által képeztetett, melyek a szár felületéből eredtek, egymás között össze¬ 
fonódtak, különböző módon összehajlottak, de megtartotték mind a mellett felülről 
lefelé menő általános irányukat. Míg a szár vastagsága az alapja felé kisebbedik, 
addig a gyökérszövet vastagsága ezen vég felé nagyobbodik, úgy a mint azt látjuk 
a most élő sok faalakú kárászt szárának alapjánál. A gyökérszövet vastagsága fönt 
4 cm, lent 10—11 cm; a különálló gyökerecskék szövete alig múlja fölül az egy 
milliméter vastagságát. 
A törzs mélyedésében, mely előtünteti a szár külső részeinek lenyomatát, 
a levél sebhelyeknek két egymást ferde sorokban átmetsző systemája látható. Ezen 
levélsebhelyek a szár felületén ki voltak domborodva, a lenyomatban pedig bemé- 
lyedve látszanak. Alakjuk tojásdad, melynek alsó vége némileg meg van nyújtva, 
vagy gyöngén rhombikusak ; alsó részük nincs élesen körvonalazva, elejök azonban 
mély barázdácska által van elválasztva. A sebhelyeknek hossza 4V2 cm. Minden seb¬ 
hely az előrészen egy tojásdad vagy gyöngén rhombikus terecskével van ellátva, mely 
a levélnyél forradását mutatja. Ezen forradás is mm hosszú és 11—13 mm széles 
és különösen liatároltatik felső részén, eléggé élesen látható körkörös barázdácska 
által. A forradás mentében igen jellemző rajz látható, mely felfelé fordított patkót 
középen benyomott alakkal mutat. Ezen rajz képeztetik két vékony, mély baráz¬ 
dácska által, melyek egymással párhuzamosan haladnak s némely helyen zög- 
zugban meghajtva, a mint azt a c) ábra mutatja. Származik az edénynyalábtól, 
mely kilépvén a szárból, a levélbe törekszik. A levélaljak alsó részén, hol a forra- 
dási ránéz nincs, nem mély, hosszúkás mélyedések láthatók, melyek nem egyenlő 
nagyságúak és alakúak és a levélnyél hossztengelyének irányában nincsenek 
symmetrikusan elhelyezve. Ezen mélyedésekben a közepökön foltocskákkal (edényes 
nyaláb) ellátott kis köröcskék vannak, — ezek az adventiv gyökerek kezdetei, 
melyek következésképen tömegesen léptek ki a levélnyelek felületéről. Némely 
levélnyeleken aforradási hely körül kisebb vagy nagyobb széles síma mező látható, 
mely lefelé szélesebb, fölfelé szűkebb,, és ezen a gyökérforradásoknak nyomai nin¬ 
csenek. Más levélaljakon ezen forradások átmennek a síma mezőre is és a levél 
Földtani Közlöny, XX. kot. 1890. (135) |2 
