IRODALOM. 
199 
porphyr és csak mellékesen a melapkyr meg brecciának repedéseit töltik ki. * 
Innét a következő kiválóbb csiszolt darabok erednek, a) Szalagachátok, kékes 
chalcedon, külömböző hús- meg vérvörösszinű karneol és tejquarz igen vékony 
rétegecskéiből egybeszerkesztve, melyek kiváló szép darabokat formálnak ; b) foltos 
és felhős cickátok igen gyakoriak ésesetenkint igen szépek, így egy darabon világos 
okersárga jáspis, sötét- meg világos kárminpiros karneol és fehér tejquarz apró¬ 
pettyes keveréke látható ; c) moha-achdt egy remek kis darabban, melynél indigó¬ 
kékes, felhős, foltos, kékes fehér chalcedonba fekete dendritek hintvék el; d) szé¬ 
pek és változatosak a jasp-achátok, így egynél világos okkersárga, narancsvörös, 
sötét ibolyás vörös, szürkés meg barnás zöld jáspis habos-foltosan keveredett; e) vé¬ 
gül igen szép egy karneolachát darab, melyen a vérpiros karneol világosabb hús¬ 
vörös meg rózsaszínű Unom rétegecskékkel váltakozik. Az egyszintíek közül sötét 
hagymazöld plazmát, sötétzöld meg vérpiros jáspist, okkersárga és külömböző 
vörös jáspopált, végre fehér opálerekkel átszőtt fekete faopált említ meg szerző. 
III. Az erdélyi Érczhegységnek még a következő helyeiről csiszoltak quarz 
féleségeket, a) Boicza, vörös jáspis meg szalagachát a Szfregyel hegyről; b) Por- 
kura: mandolakőszerű achát meg breccia-achát; c ) a brádi völgyből (Yalye Brád) 
jás opálok; d) Sztanizsa: sárga szarukő elhintett fekete dendrites foltokkal. 
IY. Erdélynek egyéb helyeiről említi szerző a) Oláh-Rákosról (A.-Fejér m.) 
a toroczkói előfordulásokkal azonos breccia-achátot: b) Nyírmezőről (A.-Fejér m.) 
a sárga, vörös meg zöld jáspisereket az augitporphyrit repedéseiben; c) Kop¬ 
pá ndr ól (Torda mellett) a melaphyrtuffa repedéseiből eredő jáspist meg chalce- 
dont; d) Kis-Kapusról (Kolos megye) az augit-andesit repedéseiből való szalag- 
achátot^ e) Kolozsvárról a diluviális kavicsok közül külömböző sárga meg vöröses 
szinű breccianemű quarzitot; f) Szurdokról (Torda-Aranyos megye) rózsaszinű- 
vérpiros, középszemcsés quarzot az agyagcsillámpalából; g) tiszta fekete szaru¬ 
követ a Sztrimba nevű hegynyeregről Rodna-Szt.-György és Besztercze között; 
h) Kötelesmezőről (Szolnok-Doboka megye) az ismeretes smaltakék chalcedont, 
melyeken külömböző fehér-, kék- sárgás-rétek váltakozásával chalcedonachát 
ered ; a chalcedon rétek között víztiszta szemcsés quarzréteget is találni; i) Gyergyó- 
Szt-Miklósról (Domuk h.) breccia-achátot; végre k) a Gyérgyóból eredő világos 
sárgás szürke porczellánjáspist. 
34. Újabb adatok a korondfürdői forráskövek előfordulásához. Korond fürdő 
sósforrásainak üledékét szerző újabban megvizsgálta, korábbi tanulmányait (1878) 
bővítendő. A Sóspatakon a patak balpartján buzgó sósforrásig felfelé haladva, 
ott kivált fehér, borsárga vagy barnás sárga, finoman hullámos-réteges forráskő 
változatokat gyűjtött. A «Kerek sejk» nevű forráskő kúpnál az annak tetején fa¬ 
kadó «Bugyogó » nevű forráscsoport a régibb forrásüledéket folyton vastagodó 
újabb kéreggel vonja be ; e kúp éjszak-keleti alján a «Sósszejke» nevű forrásból kü- 
lömben egy kis tükörfürdőt rendeztek be. A kúp délnyugati lejtőjén jó vastag 
padokban föltárt legrégibb üledék feltűnő szép, halvány savózöldes, selymes fényű 
finomrostos forráskő, melyből 50 cm vastag táblákat is fejthetni; ez vékonyra 
metszve igen tetszetős, halvány sárgás zöldes szinű díszkőnek beválik, melyből 
apróbb tárgyakat megmunkálni igen érdemes volna. Ezen legrégibb forráskövet 
Primics György: Földtani Közlöny, 1886, XV. köt. 308 lap. 
