264 
BÖCKH JÁNOS: 
sának csirája, melyet későbbi időben saját tapasztalatainkból is ismerünk, 
megvolt tehát már gyermekkorában. 
Említi továbbá Carolina nővére, hogy mindig bizonyos hálaérzet jel¬ 
lemző őt, s ez valóban egyebek közt kifejezést nyert abban is, miként hálásan 
megemlékezvén azon időről, midőn mint az egykori lyceumi tanár szorgalmas, 
de szegény fia, a pozsonyi ágost. ev. hitközség részéről bár csekélyebb ösz- 
szegü, de neki így is jól eső pénzbeli támogatásban részesült, később, midőn 
a szinten szorgalmas férfi sorsa már jobbra fordult, évek hosszú során át 
nem szűnt meg saját adakozásaival is gyarapítani a pozsonyi ágost. ev. 
hitközség iskoláinak szánt adományokat, mint ezt az imént említett hitköz¬ 
ség legújabb, 1889-ben kiadott újévi programm 7-ik lapja is tanúsítja. 
A mint Carolina nővérétől hallom, szülei szerény pénzbeli viszonyok 
közt éltek, úgy hogy a sok gyermek nevelése valóban gondot okozott 
nekik. 
Zsigmondy Samu-í (az atyát) szigorú, de igazságos férfinak mondja úgy 
Carolina mint Slubek Gusztáv scgorom, s az anyát művelt, jóságos asszony¬ 
nak említi Carolina, a kihez való belső ragaszkodásának jelei most is átrez- 
gik a leánygyermek beszédét. 
Azt mondja Carolina, hogy atyja, a ki élte korában gondosan vezeté a 
gyermekek nevelését, még halálos ágyán arra kérte nejét, hogy gyermekei¬ 
nek életpályájuk választásánál majdan szabad kezet engedjen, mert azt 
akarta, hogy mindegyikök saját belső hajlamát kövesse. 
Hogy mily körülmények érlelték meg Zsigmondy ViLMOs-ban, a nem 
bányavidéken szülöttben, a selmeczi akadémiára való vándorlást, előttem 
ismeretlen, de Carolina nővére arról értesít, hogy még atyjuk életében Pál 
testvérük nyilvánított hajlamot a selmeczi akadémiára való menéshez, mely 
óhajtás azonban nem tetszett atyjuknak, a mennyiben szerény anyagi 
helyzetökre való tekintettel, annak kivihetősége iránt komoly aggodalmai 
voltak. 
Zsigmondy Samu elhalálozása után, mint említém, Vilmos s a 
többi gyermek nevelésének vezetése teljesen az anya szorgos kezeire 
került, s a pálya választása már az atya végkivánalma szerint teljesen 
IÜ7mos-unktól függvén, ez 1838-ban, a pozsonyi lyceum elvégezte után, 
a selmeczi bányász- és erdészakadémiánál beiratkozott s a következő 
négy éven át, t. i. az 1838/42. tanévekben, ezen akadémia rendes hallga¬ 
tója volt. 
Az 1842. szeptember 30-án Selmeczen kiállított absolutorium mutatja, 
hogy Zsigmondy Vilmos az akadémián töltött éveket jól használta fel isme¬ 
reteinek bővítésére, nevezetesen a mineralogia-, geológiában és egyáltalán 
a bányaműveléssel kapcsolatos tantárgyakban tanúsított jeles előmenetelt 
úgy elméleti, mint gyakorlati irányban. 
Zsigmondy ViLMOS-t az akadémián töltött időben szintén csendes, 
(178) 
