ZSIGMONDY VILMOS. 
269 
térhetett Resiczára, hol újból elfoglalta előbbeni állását, és folytatta az 
ágyú- és golyóöntést a magyar hadsereg számára. Mellékesen legyen felem¬ 
lítve, hogy Zsigmondy Vilmos Resiczán való tartózkodása idejében eleinte 
a főúton, a 97-ik számú házban lakott, mely jelenleg az osztrák-magyar 
államvasút-társaság tulajdonában van, később pedig, midőn ez épület fen¬ 
tebb mondott megrohanások idejében főőrsógi szállás lett, a bányamér- 
nökségi éjiületbe költözött át. 
Ama lesújtó esemenyek után, melyek 1849. augusztus 9-en Temesvárnál 
és 13-án Világosnál lejátszódtak, tudjuk valamennyien, rémséges napok 
következtek hazánkra, melynek szerencsetlen sorsa hosszú időre el volt 
döntve. 
Ekkor, az uralomra jutottak, mint annyi más jelesünknek, Zsigmondy 
ViLMOs-nak is bűnül rótták fel a szabadságliarcz idejében tanusitott hazafias 
magatartását s egy nyári estén, epen midőn Faber Ignácz resiczai pénz¬ 
tárnok és az öreg Ortmeier, akkoriban szertárnok, tiszttársai társaságában 
játékkal szórakozott, az elfogatására kiküldöttek 10 óra tájt beleptek szobá¬ 
jába, őt azonnal letartóztatván, Temesvár várába fogságba vitték, hol 
azután az ott megalakított haditörvényszék elé került. 
Előttem fekszik a «Temesvárer Anzeigem 1849. deczember 1-én, szorn- 
oaton kiadott 14-ik száma, melynek hirdetései közt mindjárt első helyen a 
következő olvasható: 
Kriegsrechtliches Urtheil. 
Wilhelm Zsigmondy, von Pressburg im Comitate gleichen Namens, in XJngarn 
gebürtig, 28 Jalire alt, evangeliscli, ledigen Standes, Markscheider und Bergscbaffer 
im königlichen Eisenbergwerke zu Reschitza, ist bei gesetzlicli erliobenem Tbatbe- 
stande gestándig und überwiesen, sowohl vor, als nacli dem 14. April d. J., trotzdem 
er das a. k. Manifest vöm 3. Október v. J. publiziren hörte, für die Rebellen Waffen 
und Munition in grossen Massen als Werkfübrer des Reschitzaer Eisenwerkes erzeuget, 
mit den Rebellen im bestándigen Verkehr gestanden, auf Aufforderung dér kaiser- 
lichen Truppén die Uebergabe des Eisenwerkes Rescliitza absolut verweigert und 
auf Widerstand angerathen und gedrungen zu babén. Derselbe ist daher kriegs- 
recbtlicb dér Vorsclmbleistung zum bewaffneten Aufrulire scbuldig erkannt, und 
nebst Entsetzung von seinem Amte zu secbsjábrigem Festungs-Arreste in Eisen 
verurtheilt worden. 
Welches Urtbeil gerichtsberrlicli besfáttiget, und am heutigen Tagé kundgemacht 
worden ist. 
Temesvár am 26. November 1849. 
Vöm le. k. Banater Kriegsgerichte. 
íme, a sok közül ismét egy példa, hogy miképen jártak el akkorában 
azokkal, a kik hazánk igaz ügyét hű ragaszkodással és teljes odaadással szol¬ 
gálták. 
