304 BÖCKH JÁNOS : 
lyel Zsigmondy szóban forgó emlékiratát meg 1872. január 27-én nyújtá 
be az akkori földmívelés-, ipar- és kereskedelemügyi m. k. miniszter¬ 
nél, a mennyiben ebben a szerző nemcsak az öntözések, hanem ismét egy 
lepessel továbbá menve, a lecsapolások ügyevei is foglalkozik. Ez indokolás¬ 
ban Zsigmondy hangsúlyozza, mikent távolról sem vonja kétségbe úgy az 
öntözésnek, mind az ármentesítesnek folyamrendszerünkre alapított nagy¬ 
mérvű csatornázás utján való eszközlesének üdvös, sőt elkeriilketlen szük¬ 
ségét, de kiemeli azt is, miként Wallandt magyarországi vizszínmérési 
térkepére tekintve, látható, miszerint az imént említett csatornázás által 
a két bajnak (t. i. a nagy szárazság, valamint a túlságos nedves időjárás 
következmenyenek) elhárítása csak részben lehetséges. Utal arra, miként 
vannak sok négy szögmér tföldnyi terjedelmű fensíkok, melyekre a víz csator¬ 
názás útján fel nem vezethető, s kiemeli továbbá, hogy szintúgy vannak sok 
negyszögmértföldnyire terjedő mélyfekvésü lapályok, melyekről a földár vizei 
csatornák által le nem csapolhatok. 
Tervezetének jogosultságát a földöntözés szempontjából Zsigmondy 
elvitázhatlannak nyilvánítván, áttér annak kifejtésére, hogy a földár okozta 
veszélynek orvoslása számtalan esetben egyedül csak elnyelő artézi kutak 
előállításától várható, mint ilyenek Angol- és Francziaországbau évek óta 
sok helyütt letesitettek, s felvetvén a kérdést, vájjon Alföldünkön elnyelő 
kutak sikerrel alkalmazhatók-e, erre okainak előadása mellett határozottan 
igennel felel. 
Zsigmondy vegre az elnyelő artézi kutak kérdése szempontjából sür¬ 
gősen kívánatosnak jelente ki az Alföldön javasolt fúrásnak a foganatosítását, 
a mennyiben ez által annak földtani szerkezete legbiztosabban deríttetnék 
fel, a mi megint üdvösen hatna vissza az elnyelő kutak felvetett kérdése rész¬ 
leteinek megitelesere. 
A mióta Zsigmondy a fentebbieket közié, Alföldünk mind számosabb 
pontján keletkeztek s napról-napra keletkeznek sekélyebb-melyebb fúrások 
részben ivóvíz, részben egyeb használatra szánt artézi szökőviz nyerése 
czeljából, s e műveleteket csakugyan az eredmények fényes sorozata követte. 
A Zsigmondy Vilmos által óhajtott czel, t. i. Alföldünk geológiai szer¬ 
kezetének felderítése, legalább bizonyos fokig eleretett, de hamég nem mond¬ 
hatjuk azt, hogy az általa javasolt öntözési es lecsapolási mód nálunk már 
felkaroltatott, a mint hisz egyáltalán csak az évek rövid sora, hogy a föld¬ 
öntözések és lecsapolások nálunk is tért hódítanak, ennek daczára, azt hiszem, 
hogy javaslatai a legkomolyabb latozgatást megérdemlik oly ország¬ 
ban, melyről Érkövy Adolf az 1863. évi aszályosság tárgyalása alkalmából 
elmondhatta, miként a hazai Alföld mezőgazdaságának biztos sikerű haladá¬ 
sát tekintve, egyen kívül minden miveletet másodrendűnek tart, «azon egy 
pedig: a földöntözés», — melyről elmondhatta, «hogy hazánk excessivus 
continentalis klímája szárazsággal, aszály ossággal ostorozza mezőgazdasá- 
(218) 
