ZSIGMONDY VILMOS. 
305 
gunkat» s hogy «az olcsó termelésnek varázsvesszeje pedig az annyira száraz 
klímája magyar síkságon a csatornázás és öntözési) 1 , es csakis a legnagyobb 
bálával emlékezhetünk meg azon férfiról, a ki dús tapasztalatait és tudomá¬ 
nyát, melyeket ásvány- és gyógyvizeink érdekében oly fényes sikerrel érvé¬ 
nyesített, mezőgazdaságunk megvédésére es emelésére is rendelkezésünkre 
bocsátá. 
Csudálatos lett volna, ha a források körül való kérdésekben oly szép 
hírnévnek örvendő, tapasztalt férfi — mint a minő Zsigmondy volt — tanácsát, 
csak hazája vette volna igénybe. Habár működésének oroszlánrésze hazája 
területére esik, mégis van tudomásom arról, hogy több esetben a külföld 
is fordult hozzá tanácsért. így nem ismeretlen előttem, hogy 1874-ben véle¬ 
ményt adott a gácsországi Szcsawnica fürdő .János-forrása foglalása érdeké¬ 
ben s ezzel kapcsolatos kérdésekben. Felkéretett továbbá egyéb külföldi 
fürdők részéről is, de leginkább megtisztelőnek vehető reá nezve ama meg¬ 
hívás, melyet az 1879-iki ev elejen Teplitz város polgármestere részéről 
kapott, midőn e híres csehországi fürdőhelyet az annak idején a napilapok¬ 
ban is közölt osseggi vízbetörés alkalmából főforrásának elveszte sújtotta. 
Zsigmondy Vilmos a táviratilag vett meghívás következteben azonnal a 
veszély helyére sietett, hol egyeb szakértők dolgozatai és saját tanulmányai 
alapján behatóan megismerkedvén a viszonyokkal, a látottak s a hévfor¬ 
rások körül szerzett sok évi dús tapasztalatai alapján meg is adta 
a kert tanácsát, a további veszélyeknek egyszersmindenkorra való elhárí¬ 
tása vegett mélyfúrást ajánlván. Véleményét emlékirat alakjába foglalta es 
a nagyérdekű művet « Dcnkschrift über die Thermen von Teplitz in 
Bölnmen verfasst für die Stadtvertretung dér Stadt Teplitz » czim alatt 
1879-ben nyomtatásban közre bocsátotta s így e műve is bárkire nézve hozzá¬ 
férhető. 
A teplitzi katasztrófa általános érdeklődést szült, s így Zsigmondy 
Vilmos onnan való visszautaztában, tehát még jóval az imént mondott műve 
megjelenése előtt, az osztrák bányászok es kohászok 1879. évi február 
29-en az osztr. mérnök- es építész-egyletben Bécsben tartott szakűlesen az 
elnöklő Bossiwall kormánytanácsos felkérése következtében szólott a Teplitz 
es környékén gyűjtött tapasztalatairól es megfigyeléseiről;' 2 1879. évi márczius 
hó 5-en pedig a magyarhoni földtani társulat szakülesén tartott szabad elő¬ 
adást a teplitzi hevvizek es a duxi szénbányák geológiai viszonyairól. 3 
Az 1879-iki év folyamában, meg pedig a fent mondott művének meg¬ 
jelenése után következő időszakban, a teplitzi forrásbizottság meghívására 
meg két ízben fordult meg Zsigmondy a veszélyeztetett hévforrások ügyében 
1 Erkövy Adolf, Az 1863. évi aszályosság a magyar Alfölclön p. VII, 12, 67. 
2 Öster. Zeitschrift für Berg- und Hüttenwesen, 1879. p. 134. 
3 Földtani Közlöny IX. évfolyam (1879), 137. 1. 
Földtani Közlöny XX., köt. 1890. (219) 
20 
