ZSIGMONDY VILMOS. 
309 
Ez ülések elsején legelőször is az azóta már szintén elbúnyt Herrich 
Károly szólalván fel s tárgyalván a szőnyegen lévő kérdést, utána Zsig- 
mondy Vilmos utalt a Dunának Budapest alatt, a Csepel-szigetnél, két ágra 
való szakadásának okára. Ezt a geológiai viszonyok sziikségkepeni következ¬ 
ményének jelentette ki, és aPromontorról Kőbányáig húzódó cerithium-mészkő 
hatásának tulajdonította, a mennyiben a szármát mészkő megakadályozá a 
Duna összes vizének egy ágban való lefolyására megkivántató mélységű meder 
kifejlőd hetesét, mely akadály szüksegképeni folyományaként következett be 
a folyam a soroksári és promontori ágra való megoszlása. Kiemeli Zsigmondy 
a mészkő-rétegeknek epen a promontori Duna-ágban a víz medrének mélyí¬ 
tése szempontjából kedvezőtlen dőlési viszonyait, kijelentvén, hogy ö a 
fővárosi vízveszélyt a promontori Duna alatt a mintegy 70 ölnyi bosszúságon 
elterülő sziklákban látja, a mennyiben a maga a termeszét által nyitott 
soroksári Duna-ág elzáratása által múlhatlanúl bekövetkezett duzzadásnak 
apasztását a promontori sziklás fené ; lehetetlenné teszi. Oda nyilatkozik 
továbbá, hogy a soroksári ágat kénytelen «mint a vízveszély ellen maga a 
természet által oda állított biztosító szelepet» tekinteni s minthogy ennek 
működése az elzárás által megszűnt, azon kérdést veté fel: 
«Vajjon tekintettel az imént előadott földtani viszonyokra, melyek 
Promontornál egy természetes kőgátnak lételet valószínűvé teszik: nem 
tartható-e attól, hogy ezen gát következtében a víz duzzasztása által szándé¬ 
kolt, homok és kavicsból álló zátonyok részben való eltávolítása a promontori 
ág torkolatánál meghiusíttathatik, és vájjon nem lett volna-e általában czél- 
szerűbb a soroksári ágat a promontori ágban eszközlendő szabályozási mun¬ 
kálatok ideje alatt nyitva hagyni, miután az mintegy biztosító szelepnek 
tartható ?» 
Zsigmondy felszólalása Herrich Károly akkori értekezönek előadására 
történvén, az utóbbi ismét szót emelt, egyebek közt azon kétségének adván 
kifejezést, hogy a Dunának fent mondott két ágra való szakadása egyedül a 
Promontoi'tól Kőbányáig terjedő sziklaréteg következménye volna. Erre 
Zsigmondy részletesebb földtani fejtegetés után végre kijelenté, hogy a 
szabályozási munkák által netalán növelt vízveszely iránt való aggo¬ 
dalmaiban magát az előadottak által megnyugtatva még nem érezheti. 
Habár a felvetett kérdések felett a vita így tovább folyt, nem lehet szán¬ 
dékom ezt itt részleteiben követni, annál kevésbé, minthogy az idézett 
helyeken * bárki felkeresheti és követheti. Piészemröl csak újra konsta¬ 
tálni kívánom azt, mily teljes elismerésre méltó buzgósággal iparkodott 
annak idején Zsigmondy Vilmos a maga részéről is hozzájárulni ahhoz, hogy 
a Duna budapesti szakasza szabályozásának kérdése, minden oldalról kellőleg 
* Lásd továbbá Hunfalvy J., A Duna budapesti szakaszának szabályozása 1877. 
89—114. 1. 
