ZSIGMONDY VILMOS. 
317 
bánya-főtanácsost és budapesti bányakapitányt, hivatkozással ennek kitűnő 
szakavatottságára s tekintettel arra, hogy 0 Felsége 1881. márczius 13-án 
Becsben kelt legfelsőbb elhatározásával elrendelni meltóztatott, miszerint 
bányásznépünk sanyarú helyzetének enyhítését czélzó nyugbérezési rendszer 
és ezzel kapcsolatban az érdekelt bányatárspénztárak részére egy új sza¬ 
bályzat dolgoztassák ki, egy a legfelsőbb elhatározásban kifejtett alapelveken 
alapuló társpénztári szabálytervezet kidolgozására es annak benyújtására. 
Bruimann Vilmos e felszólításnak eleget is tett s a kitűzött alap- 
elvek szem előtt tartása mellett kidolgozta a kincstári bányamunkásokra 
vonatkozó társpénztári szabályokat, melyeket a pénzügyminiszter úr ő nagy- 
méltósága kezeihez juttatván, ez utóbbi BmjiMAN-nak ((kiválóan sikerült 
munkájáért') 1883. január hó 17-en kelt 2332. sz. alatt elismerését nyil¬ 
vánította. 
A szabályzati tervezet benyújtása után ennek megvitatására br. Splényi 
Béla miniszt. tanácsos elnöklete alatt egy bizottság hivatott össze, melynek 
tagjai az egyszersmind mint előadó működő Bruimann ViLMOS-on kívül 
voltak: Belházy János, Stoll Károly, Zsigmondy Vilmos es mint a bánya¬ 
számvevőség képviselője Pfister Károly. Az ekkor nemileg meg módosított 
tervezet az érdekeltek által is elfogadtatván, szentesítést nyert. Az így 
érvényre jutott új nyugbér-rendszer korszerű voltánál fogva lényegesen 
javítván a kincstári bányamunkások eddigi helyzetet, Zsigmondy Vilmos 
azon kiváló szerepnél fogva, melyet e fontos kérdés újból való felvetésétől 
kezdve üdvös vegleges megoldásáig játszott, méltán kiérdemelte azt, hogy a 
hazai bányásznep, mely jogos panaszaival benne oly meleg es kitartó védőre 
talált, nemzedékről nemzedékre örökké szivében őrizze emlékezetét. Zsigmondy 
Vilmos az által, a mit bányamunkásaink rokkantjai korszerűbb nyugbere, 
valamint özvegyeik és árváik érdekében tett, valóban mint « ember », a szó 
legnemesebb értelmében áll előttünk, s egyedül már ez által is kiérdemelte 
legőszintébb tiszteletünket és rokonszenvünket. 
Zsigmondy így az 1878. évi országgyűlési beszédében óhajtottak leg¬ 
alább e pontját láthatta meg megvalósítva, de tudjuk, hogy ő ugyancsak 
akkor az új bányatörvény tervezete mihamarábbi életbeleptetésenek fon¬ 
tosságát is szóba hozta. 
Zsigmondy Vilmos e kívánalma mai napig is csak jámbor óhaj 
maradt, de ez nem változtat azon a tényén, hogy ő e kérdés fontosságát 
mindenkor kellőleg méltányolta s a bányászati törvénykezés terén tapasz¬ 
talataival és szakavatottságával, a hányszor csak hozzá fordultak, mindig 
In ven szolgálta hazáját. 
A ki áttekinti az 1861. évi országbírói értekezletben résztvettek név¬ 
sorát, annyi kitűnőségeink közt ott fogja találni Zsigmondy Vilmos bánya¬ 
ügynök nevét is, a ki akkor a bányaügybeli albizottság tanácskozásaiban 
vett részt.* 
( 231 ) 
