ZSIGMONDY VILMOS. 
335 
maradt szemének örökre való lezártáig. Hazája közművelődésének és jóllé¬ 
tének emelését sohasem tévesztette szem elől, ezert teljes erejével küzdött és 
bátran állíthatom, hogy a tudományos működés egyáltalán, de különösen 
a természettudománybeli, hazánkban melegebb pártfogóra nem számítha¬ 
tott, mint épen Zsigmondy ViLMos-unkra, ki maga is oly jeles művekkel gaz- 
dagítá hazai tudományos irodalmunkat, és a kinek azonfelül az ereklyeként 
megőrzendő első magyar bányatant köszönjük. 
Hogy mi volt ő tüzetesen a magyar geológiának és bányászatnak, 
azt szerény nézetem szerint előbbeni soraim — legalább őszinte ohajom, 
hogy így legyen — kellőleg kimutatták, de meg szebben tanúsítja azt ama 
tisztelet es igaz benső ragaszkodás, melylyel ennek művelői Zsigmondy 
V iLMOS-t éltében környezek, s amaz általános feljajdulás, mely halálának 
hírére ezek körében hazánk határain belül és kivid felhangzott. 
Zsigmondy Vilmos az emberi tulajdonságok igaz gyöngyei közűi a 
háladatosságot és szívjóságot nagy mérvben bírta. Igazságtalanságot nem 
tűrt s a ki igazságos ügyével hozzá fordult, az a részéről való támogatásra 
bizton számíthatott. 
Jelleme mintaképül szolgálhatott. Nyilt jellemű férfi volt, s azért 
másokban is kedvelte, kereste és megbecsülte az őszinteséget. 
A munka és tett embere volt, a kiben hangzatos, de üres beszedek 
rokonszenvet sohasem ébreszthettek. 
Szerény fellépése és barátságos, szívélyes társalgási módja — hisz tudjuk 
mindnyájan — legjellemzőbb tulajdonságai köze tartoztak, valamint higgadt 
gondolkozása és eljárása tanácskozások alkalmával, mely tulajdonságok 
ezek vezetésére különös mérvben képesíték, és melyek által reg megnyerte 
mindenki rokonszenvét. 
Kitüntetések, bármely oldalról jöttek, Zsigmondy ViLMOS-t sohasem 
kábították el; ő ünnepeltetése tetőpontján is mindig megmaradt a szerény, 
barátságos férfi, ki legszebb jutalmát lelkiismerete megnyugvása mellett, 
szaktársai elismerésében látta. 
Zsigmondy Vilmos, egykori munkaadója, Hergloz GyÖRGY-nek Ida 
nevű leányát bírta nőül, kivel 1855-ben Resiczán kelt házasságra. Benne 
mindenkor feláldozó, hű eletpáiját találta, kitől csakis a halál választ- 
hatá el. 
Hogy mit vesztett a derék nő mélyen gyászolt férjében, azt családján 
kívül biz legjobban bírjuk méltányolni mi, kik annyira közel álltunk Zsig¬ 
mondy ViLMOs-hoz, s mely gyászában sajgó szívvel osztozunk. 
Zsigmondy ViLMOs-nak édes gyermekei nem voltak, de azért nem 
nélkülözte a családos élet ez örömét sem, mert rokonai gyermekei közűi 
vett egynéhányat maga mellé, s ezeket szeretetevel elhalmozva nevelésük¬ 
ről és eltartásukról is atyailag gondoskodott. A fúrászat teréről való vissza¬ 
lépése esetére még jó eleve utódról gondoskodott, és ezzé a fúrászat terén 
( 249 ) 
