A MEGKÖVESŰLT ERDŐKBŐL. 
401 
^egyiknek hosszát 19,2 m-nek találta és felső végén még 2,1 m vastag volt. Úgy 
mint az arizonai törzsek, ezek is több darabra vannak töredezve, de a töredékek 
olyformán sorakoznak egymás után, hogy összetartozásukat illetőleg nem 
lehet kételkedni. Marsh egyes törzseken még a gyökereket is megtartva találta ; 
sőt itt-ott — a mi még érdekesebb — a kérget is ; valamennyi pedig vízszintes 
helyzetben és északkeleti irányban feküdt. Conwentz H. 1 megvizsgálta e fákat 
és azt találta, hogy szintén egy tűlevelű typuslioz, a Taxodium sempervivum 
Lamb. nevű typushoz tartoznak és Cupressioxylon taxodioides -nek nevezte el. Az 
egyik példányon konstatálhatta azt is, hogy legalább 1000 éves korában érte utói 
a halál, de idősebb is lehetett, minthogy a fa külső rétegei már hiányoztak 
a törzsön. Conwentz említi továbbá azt is, hogy három fokkal északra Napatói, 
már ezelőtt Meyer K. fedezett volna föl hasonló megkövesűlt erdőt, melyet töl¬ 
gyek, juharok, fenyők, czedrusok, pálmák és mások alkottak. 
Északra az eddig említett területektől fekszik Wyoming territóriuma, 
melyről Holmes azt írja, hogy ott 10,000 angol □ mértföldnyi területen találha¬ 
tók helyenként elkovásodott fák in situ; 2 * ez egyszersmind ama nevezetes terri¬ 
tórium, melyen a hetvenes években a most már világhírű Yellowstone parkot 
fedezték föl, mely még ma demonstrálja a gájszirok működését és részben a 
megkövesítő folyamatot. 8 
Ezek után csak azt konstatálhatjuk, hogy Északamerika nyugoti partján a 
geográfiái szélesség több mint 12 fokán át egy olyan terület létezik, melyen a 
harmadkor erdősségének maradványai nagy mértékben végbe menő silificatio 
folytán a mi napjainkig megmaradtak. Amerika keleti vidékéről csak a kis Antil¬ 
lák közt fekvő Antigua sziget az, a melyről fosszil fatörzsek nagyobb mennyiség¬ 
ben való előfordulásáról tudomásunk van. 4 * * De ezen lerakodás fiatalabb. 
És ezzel áttérünk a keleti félgömbre, hol a régi világ klasszikus földjén 
s az ős Afrikában egyszersmind a legrégebben ismeretes megkövesűlt erdőkre 
akadunk. Alig van turista, ki eddig Kairót meglátogatván, elmulasztotta volna, 
az e várostól keletre a Charchab nevű sivatagban levő megkövesűlt erdőt is meg¬ 
látogatni; de itt, az úgynevezett «kis megkövesűlt erdőben*) többnyire csak kis 
272—3 láb hosszú törzstöredékek találhatók; ellenben az ettől keletre fekvő 
«nagy erdőben# hatalmas méretű törzsek fordulnak elő. Newbold 48 és 61 láb 
hosszúakat és 272 —3 láb vastagokat látott ott; Orlebar 52, 57, 62, 68 láb hosszú- 
akról beszél; Unger ölnyi hosszúakat említ és Fraas 20—30 méter hosszú meg 
1 méter vastag törzsöket ír le. Helyenként bámulatos mennyiségben hevernek 
e fák a laza homokban, azonban hiányzik rajtok a kéreg ; ág és gyökér nélküli 
tuskók azok, melyek szétszórtan, többnyire vízszintes, ritkán ferde, nagyon 
ritkán álló, egyenes helyzetben találhatók. Szinük barnás, feketés, szürkés vagy 
világos rózsaszínű és a dilettáns utazók, minthogy Afrikában jártak, nem láthat- 
1 Conwentz, H., Schriften d. naturh. Gfes. in Danzig, IV. Bd. 3. Heft. 
2 Zeitschrift d. Deutsch. Geol. Ges. 1882. p. 171. 
8 Kuntze, O., Ausland, 1880. p. 261. 
4 Göppert, H. R., Jalirb. dér k. k. geol. Reiclisanst. Wien, 1857, p. 725. — 
-Fei.ix, J. Die fossilen Hölzer Westindiens. — Sammlung pal. Abhdlgn. Ser. 1. 
Földtani Közlöny. XX. köt. 1890. (301) u)0 
