D.t STAUB MÓRICZ: 
402 
tak bennük mást, mint megkövesedett pálmákat. Unger volt az első, 1 2 ki e tör¬ 
zsöket tudományos vizsgálatnak vetette alá, de a rendelkezésére álló anyag után 
azt állította, hogy az ősvilági erdőt csak egy a Sterculiaceákhoz tartozó és általa 
Nicolia aegyptiaca-mik elnevezett fa alkotta ; későbben Carruthers 2 e fajhoz még a 
Nicolia Oweni-t csatolta ; Schenk A. 3 újabb vizsgálatai szerint azonban ez erdőben 
9 különböző fát lehet megkülönböztetni, ugyanis a már említett két Nicolia fajon 
kívül még az Araucarioxylon aegyptiacum-ot — tehát megint az Amerikából előt¬ 
tünk már ismeretes typus — a Palmacites Aschersoni-t, Acacioxylon antiquum-ot, 
Laurinoxylon primigenium-ot, Capparidoxylon Geinitzi- 1, Dombeyoxylon aegyp¬ 
tiacum-ot és Ficoxylon cretaceum- ot. Ezekhez járulnak Schenk A. legújabb köz¬ 
leménye szerint 4 még Celastrinoxylon afjine, Acerinium aegyptiacum és Acacio¬ 
xylon Vegae. Ezek közűi a leggyakoribb fát, a Nicolia aegyptiaca-t és az Arau¬ 
carioxylon aegyptiacum-ot a lybiai sivatag és Nubia krétakori homokkövében is 
találták és visszamenve Kairóba, e várostól nyugatra Zittel ide vonatkozó térké¬ 
pén még egy nagy kiterjedésű fosszil Nicolia-erdőt látunk jelezve. 5 
Azonban ez erdőterület még ennél tovább is folytatódott nyugat felé; leg¬ 
alább Fliche P. 6 megvizsgálhatott olyan fatörzstöredékeket, melyeket Tuniszban 
a fensík déli régiójában találtak. Fliche a következő fajokat írja le: Araucario¬ 
xylon aegyptiacum. Kraus, Palmoxylon Cossoni sp., Ficoxylon cretaceum Schenk, 
Acacioxylon antiquum Schenk, Jordánia tunctana sp. De ez a tuniszi erdő, mely 
világosan az egyptomihoz csatlakozott, még tovább terjedhetett, mert déli Oran- 
ból is írhatta le Fliche a Cassioxylon Bartholomaei- 1. 
Elhagyván Afrika északi partját és átmenvén annak keleti partjára, 
Livingstone kutatásai folytán a Zambesi folyó vidékéről is van tudomásunk egy 
megkövesűlt erdőről. Tschipongától keletre a Zambesi partján, körülbelül a déli 
szélesség 15-ik foka alatt a dombsorok csillám- és agyagpalából vannak alkotva. 
E dombok tövén akadt Livingstone a megkövesedett fák nagy erdejére. A fák 
szerinte a dombok kiemelkedése alkalmával kidőltek és a folyó felé estek. E fák 
ismét az Araucaria-typust képviselik. Délre a Zambesitől, a Tschicora területen 
Livingstone ismét talált sok megkövesűlt fát; köztük egyet, melynek átmérője 
4 láb 8 hüvelyket tett. 7 
Ázsiából is birunk a megkövesedett fák tömegesebb előfordulására vonat¬ 
kozó adatokat. Göppert 8 említi, hogy Előindia keleti partján a franczia államhoz 
tartozó területen, Pondicheryban, 10 mértföldre annak főhelyétől 2 angol mért¬ 
föld hosszú, Ví mértföld széles és 30—4-0 láb magas dombon fatörzsek nagy 
1 Unger, F., Sitzungsber. dér k. Akad. d. Wiss. Bd. 33. 
2 Carruthers. Geolog. Magaziné, 1870. vol. VII. p. 306. 
3 Schenk, A., Paláontographica, XXX. 
4 Schenk, A., Fossile Hölzer aus Ostasien und Aegypten. — Biliang tili Kongl. 
Svenska Vet. Akad. Handb. Bd. 14. Afd. III. Nr. 2. 1S8S. 
5 Zittel, K. A., Beitráge zűr Geologie u. Paláontologie d. lyb. Wüste. — 
Palaeontograpliica, XXX. 
0 Fliche, P., Compt. Bendus etc. T. CVII. p. 569. 
7 Petermann’s Geogr. Mittkeilungen 1858. p. 185. 
8 Göppert, H. R., Jahrb. d. k. k. geol. Reichsanst. 1857. p. 725. 
(303) 
