410 
GR. SZÉCHÉNYI BÉLA : 
Atlanti Oczeánba, mintha csak félszigete volna Ázsiának. Ezen vaskos földtörzsnek 
Európa csak egy ága, de hogy Ritter szavaival éljek, a legnemesebb ojtó ága. És 
mégis, ha Jüles Marcon geológiai világtérképét nézzük, míg Amerikában a geoló¬ 
giai színezés csak kevés helyen hiányzik, Ázsia, mely maga nagyobb tért foglal 
el, mint Észak- és Dél-Amerika együttvéve, kevés kivétellel fehér. Afrikát leszá¬ 
mítva nincs geologiailag ismeretlenebb kontinens, mint Ázsia, honnét eleink ide 
kerültek, honnét egykor a tatárpusztítás csapott át honunkba. 
Oroszország sokat tesz a geológia érdekében, de annak európai része is oly 
nagy, hogy geologjait bőven foglalkoztatja. Néhány év óta azon haladás is történt, 
hogy egy második geológiai intézetet állítottak Tiílisben. Mindez azonban még 
nagyon távol áll attól, hogy ázsiai kutatásokkal foglalkozhassanak. A világ leg¬ 
nagyobb birodalma a «British Empire# polip karjával minden kontinensbe be van 
kapaszkodva, és ott a geológia érdekében nagy munkásságot fejt ki. Calcuttában a 
«Geological Survey » sokat ismertetett meg már Ázsiáról, úgy szintén Oroszország, 
Hollandia és Francziaország egyes tudósaitól is bírunk szigetekről vagy parti vidé¬ 
kekről megismertetéseket, de mindez felette kevés arra, hogy Ázsiáról nem geo¬ 
lógiai, de még csak geográfiái megfelelő képet alkothassunk. Japáni geologoktól 
már olvasunk közléseket liazájokból, de hogy khinai vagy mongol geologokra 
számíthassunk, úgy hiszem még a XX. század munkatervébe sem lehet bevenni. 
Nem marad tehát egyéb, minthogy az európai míveltségű országok geologjai 
tegyenek tudományos invasiót. Amerika kezdette meg komolyabban számbavehe- 
tőleg; Pumpelly amerikai geolog tett első Iíhina belsejében utazást azon czélból, 
hogy az ott előforduló geológiai képződményekről rendszeres képet szerezzen 
(1866); második báró Richthofen, kit porosz létére hozzánk is kapocs fűz, kinek 
geológiai örökségébe a trachytokat illetőleg némileg én léptem, minél fogva sza¬ 
badjon e kiváló ember viszontagságos életének, saját jegyzetei alapján, rövid váz¬ 
latát adni. Az 1850-es évek második felében Bécsben telepedett le, hol a birodalmi 
geológiai intézet felvételeiben élénk részt vett és jelentései nagy készültséget, sok 
olvasást elárulva és szépen írva általános figyelmet keltettek. Magyarországban a 
trachytvidékeket választotta s utol«ó, de egyszersmind legnagyobb értekezésének 
ezek voltak tárgyai («Studien aus den ungarisch-siebenbiirgischen Trachj tgebirgen», 
von Ferdinand Freiherrn v. Richthofen. 1860.). Ezt be sem fejezhette egészen, mert 
visszament Poroszországba, hogy részt vegyen egy keletázsiai expeditióban, melyet 
a kormány Kkina-, Japán- és Siámba küldött kereskedelmi összeköttetések szem¬ 
pontjából. Európát még ugyanazon (1860) évben hagyta el, és a miről akkor sej¬ 
telme sem volt, csak 12 év múlva került vissza. Az expeditió 1 személyzete a hadi 
hajókról messze be vagy liuzamosb időre nem távozhatván, Richthofen nem volt 
megelégedve s arra tökélte el magát, hogy visszamarad. A feladat megoldása után 
az expeditió csakugyan Európába tért, Richthofen pedig maradt azon szándékkal, 
hogy Kelet-Ázsiában geográfiái s geológiai tanulmányokat tegyen. 
Első terve volt Kaschmirból hatolni Közép-Ázsiába, a tervnek megnyerte 
Lord ELGiN-t India kormányzóját, de Turkesztánban zavargás ütött ki, nem való¬ 
síthatta. Másik terve volt az Amur torkolatjától hatolni be Mongólia és Szibéria 
határán, mi szintén dugába dőlt. Harmadik volt a Csendes-tengert átszelni vitorla¬ 
hajóval és útba ejtve az Aleuták, Kurilek és Kamcsatka vulkáni lánczát, San- 
Franciscoban kötni ki. Ide eljutott, de azt találta, hogy ez nem felfedezési tér a 
(310) 
