8 
távoli ágyazással, ismét mások menydörgéssel haso n- 
litják össze. 
Visszapillantván az itt egybegyiijtött adatokra, be kell 
vallanunk, hogy ezek sokkal hiányosabb; k, mintsem hogy 
a földindulás elemeinek kiszámítására még csak megköze¬ 
lítőleg szolgálhatnának. A kiinduló pont mélységére, a moz¬ 
gás intensivitására, rezgésének és tovahaladásának sebessé¬ 
gére nézve rendesen úgyis csak külön e czélra szerkesztett 
műszerek alkalmazásától várhatunk kielégítő eredményt. 
A bekövetkezés időpontját a helybeli, épen nem megbízható 
órák és észlelések szerint adiuk. Marad még a felületi köz¬ 
pont, melynek meghatározása még legjobban szokott sike¬ 
rülni. Itt azonban igaz felületi központról, egy valóságos 
epicentrumról nem szólhatunk. Mert habár úgy látszik, hogy 
a földrengés mindannyiszor a két egymáshoz igen közel 
eső helységekben, Surdon és Beleznán, fejtette ki legna¬ 
gyobb erélyét, másrészt feltűnő, hogy úgy Mura-Keresztu- 
ron mint Bükkösdön és Porrogou alig csekélyebbek a föld¬ 
rengésokozta hatások és károsítások nyomai. 
Ebből kitűnik, hogy a mozgás infensivitása legna¬ 
gyobb mértékben azon vonal hosszában nyilvánult, mely 
Porrogtól Mura-Keresztúrig, tehát D-K-ről E-Ny. felé körül¬ 
belül 2 mértföldnyi hosszúsággal nyúlik el. De még ezen 
vonalt sem tekinthejük mint olyat, melyből a mozgás a 
felületen mintegy kiindult volna, mert ezen esetben a vo¬ 
nalon, tehát a nevezett helységekben kiváltképen felfelé 
irányzott lökéseket kellett volna érezni, innét pedig a föld- 
rengési hullámok egyrészt É-K, másrészt D-Ny. felé halad¬ 
tak volna tovább. Hogy a dolog nem úgy áll, a felsorolt 
adatokból látható. A bizonyítékok inkább odamutatnak, 
hogy a mozgás legtöbb esetben éjszakról délfelé irányult. 
Figyelmet érdemel még azon körülmény, hogy a föld- 
rengési mozgás D-Ny.-i irányban, tehát a Dráván túl, nem 
hatolt oly messzire, mint a somogyi területen. 
