75 
lehessen feleletet adni: először, meddig értek a felsőlausitz 
diluvialvizei a mostani tenger tükre fölé V és másodszor 
nyert-e az ottani diluvium egy külön partfáciest és mily 
mérvben változik e diluvium kiképződése hajdani partvona¬ 
lától való távozásával? 
A lausitzi gránit hömpölyei, melyek a diluviumban 
előfordulnak, egészen morzsalékosak és kiszedve, csakhamar 
szétporlanak, ellentétben a közvetlenül mellettük fekvő, még 
tökéletesen friss skandináv gránitokkal. 
A 415 rn.-rel a tenger színe fölött fekvő crumberms- 
dorfi granitgerinczen a diluviumnak még nyoma sincs, 
mit az ottáni vasúti bevágás bizonyít. 400 met. magasság¬ 
nál pedig, a nagyon elmállott grániton közvetlenül tele¬ 
pülve, a durva diluvialkavicsnak egy méternyi vastag padja 
lép fel, mely az odavaló kvarcz-, bazalt- és morzsalékos 
gránit hömpölyein kívül igen sok, egész ökölnyi nagyságú 
tűzkövek, vörös földpátban dús gránitok-, gneisz-, vörös 
kvarczporyphyr-, világos vörösös Dala-kvarczitok- és amphi- 
bolpalákból áll. E kavicsot 1 met. vastag homokos agyag 
(Lehm) fedi, mely egyes kis tűzkövet tartalmaz, fekveten- 
ként sok belemosott granitmorzsalékot mutat s ez által mint¬ 
egy rétegesnek tűnik fel. 
A diluvium jellege változik, minél inkább közeledünk 
annak majdnem kizárólagos területéhez, a síksághoz. A mos¬ 
tani tenger tükre fölött legmagasabban kiemelkedő, mint¬ 
egy 330 met.-re leérő övére nézve a következő sajátságok 
szolgálhatnak jellemző ismertető jelekül: 
1. A parthoz közel lerakodott diluvium átlag csak cse¬ 
kély vastagságú ; 
2. azért az erosio is igen erősen működött rajta, oly- 
anyira, hogy a lerakodás nagy vésze már eltűnt; 
3. eredeti kiterjedése, a partöv szigetei- s szirtei soka¬ 
sága által sok ízben félbeszakítva volt ; 
