77 
tűzkövet tartalmazó, homokos d i 1 u v i a 1 agyagnak 
(Lehm) egy nem vastag rétege. 
Minél csekélyebb magassága régiókba szádunk le, an¬ 
nál nagyobb mérvben változik a diluvium jellege és 330 
niet.-nél már a legnagyobb hasonlatosságot tünteti föl a di- 
luviumnak még csekélyebb magasságnál általában uralkodó 
képződési módjával.' A bömpöly tartalmú agyag most bővel¬ 
kedik éjszakról ide hordott hömpölyökben, nevezetesen 
annak alsó, közvetlenül a kavicson és homokon fekvő öve 
helyenként egészen sünien tartalmazza e bömpöíyöket. Ez 
utóbbiak most sokkal nagyobbak, ámbár a vándor tömbök- 
hez képest, mint ezek a síkságban közönségesek, még min¬ 
dig kicsinyek. A kavics most tiszta éjszakvidéki jelleggel 
bir, a lausitzi gránit-, kvarcz- és bazalt-görélyek eltűnnek 
s kizárólag skandináv balti anyag lép elénk érdekes válto¬ 
zatosságában. 
Mint a 400 — 300 m. közt a tenger színe fölött 
fekvő partöv, úgy a s i k a b b vidék (300 — 200 m.) di- 
luviuma is két osztályba hozható, ú. m. az alsó d i 1 u- 
v i u m, mely uralkodóan b o m ö k- s kavicsból áll 
és a f e 1 s ő d i 1 u v i u ni, az u. n hömpölyös agyag 
(Gescbiebelehm), mely amazon discordant települ. 
Ezen alsó diluvium homok- és kavics-rétegeire nézve 
megjegyzendő, hogy azoknál a durva anyagnak a finom¬ 
ból való elkülönítése itt általában észrevehető. A kavics 
anyaga már kizárólag vagy majdnem kizárólag éjszakvi¬ 
déki eredetű, úgy szintén a homoké is. Az alsó diluvium- 
nak a parttól távolabbra eső lerakódásaiban a kavics igen 
sok esetben a homokon települ, úgy, hogy az alsó dilu- 
yiumban egy alsó osztályt, a homokot, és egy felsőt, a 
kavicsot lehet megkülönböztetni. A homok nem ritkán 10— 
15 sőt több méternyi magas, kerek, laposan-domboru 
dombokat (buczkákat) kepez. Az agyag többnyire ugyau 
