78 
hömpölyökben gazdag, de ezek csak jelentéktelen mére¬ 
tűek ; igen csekély (0.2—0.3 m.) vastagsággal bir. A dilu- 
víum itt sokkal nagyobb tért foglal el, mint a begyvidéken 
fellépő partdiluvium. A mondottakból kitűnik, bogy a felső 
Lausitz negyedkori lerakódásaiban két fácies figyelhető, u. 
m. 400—300 m. magasságnál egy valódi parti kép¬ 
ző d é s és egy mélyebb szintájba tartozó fácies, mely az 
éjszak-német sikság diluvium ihoz szorosan csatlakozik. 
Adéllausitzi hegység éjszaki lejtőjén, a 
S p r e e és N e i s s e-folyók közt elterülő diluvium leirása 
képezi szerző értekezésének második pontját. A lőbau- 
warensdorfi magasvidék diluvális takarója, úgy mint a 
márki diluvium, a következő taglalást mutatja : felső di¬ 
luvium, mely görélytartalmú, de sokszor ezekben igen 
szegény agyagból (Lebm) áll és alsó diluvium, 
melyet lűzkőtartalmu s képlékeny agyag (Tbon) betele¬ 
püléseit mutató homok és k a v i c s-rétegek képviselnek. 
A homok rendesen oly lazán felhalmozva mutatkozik, mint 
a friss futóhomok, nem ritkán lausitzi gránitból eredő darát 
tartalmaz és egészen jellemzők reá nézve apró tűzkődarab- 
kák; mindenütt kitűnő rétegzést mutat, mely utóbbi rende¬ 
sen discordans párhuzamos szövet alakjában van kikép¬ 
ződve. Csak ritkán áll a lausitzi alsó diluvium tiszta ho¬ 
mokból, igen gyakoriak e között durva kavics és hömpö- 
lyök betelepülései; ilyeneket különben a sárga vagy szürke, 
képlékeny agyag vagy száraz agyag (Lekm, Letten) is mu¬ 
tat. Az imént mondottakból látni, mily nagy a dél lausitzi 
alsó diluvium és a nyugatról határos Felsőlausitz partfáci 
esének kiképződési módja közti analógia. 
Mind e két lerakódásra nézve jellemző az igen jelen¬ 
tékenyen, gyakran uralkodóan jelenlevő helyi anyag, 
a diluviális homoknak mint hömpölyös homoknak való ki¬ 
képzése, valamint kavics-, képlékeny agyag és sovány 
agyag (Lekm) betelepüléseinek föllépése. A Déllausitz e tűz- 
