80 — 
juk felfogni, a vándor tömbök az iszapos üledékre esvén, 
többé-kevésbbé mélyen a laza, azokat magába záró auyagba 
besülyedtek. 
A felső diluvium, tehát a hömpölytartalmu agyag, a 
Déllausitzban mintegy 407 ra. magasságig ér a tenger színe 
fölött. Azon hegycsúcsokon, melyeke magaságot túlhalad¬ 
ják, a diluviumnak minden nyoma hiányzik A diluvium a 
lausitzi magasvidékről egy tágas öböl alakjában még mesz- 
sze terül el a délben emelkedő hegyek közé. A Zittau és 
Görlitz közt lévő tág, lapos völgyben azt lehet figyelni, 
hogy a lejtők éjszakvidéki diluviumának felső tagja, a 
hömpölytartalmu agyag hiányzik, mely úgy látszik, légből való 
lecsapódások által eltávolíttatott, azaz a Neisse-folyóba vi¬ 
tetett. Az eredetileg ezen agyag-takaróban elosztott volt 
hömpölyök azután mint ennek maradványa többé-kevésbbé 
vastag réteggé concentrálva találtatnak , mely képződés 
egészen megfelel a Haliétól éjszakra fellépő u. n. „Stein- 
ptlaster“-nak. A diluviumnak az éjszakvidéki agyag eltávo- 
littatása által napfényre jutó alsó kavics- és homokszintje 
a lejtőkön csak ritkán látható, mert ezt, a hömpölytartalmu 
agyagot pótolva, löszszerü, a lejtőket boritó agyag (Geháu- 
gelelim) fedi, melynek anyagát a vizek magasabb szintájak- 
ból lehordták. 
Mig a lausitzi fensíkon szívós, képlékeny, hömpölyök- 
ben dús, valódi hömpölyös agyagot találunk, addig a 
lapos, a Neisse völgyébe nyíló völgyekben laza, morzsalé- 
kos, gyökércsövecskékkel áthúzódott és hömpölyöktől mentt 
agyagra (Gehiingelehm) akadunk, mely itt a löszhomok 
petrográfiai jellegével bir. 
Épen úgy, mint azt más vidékek hasonnemti képző¬ 
déseiről tudjuk, a lausitzi, a lejtőket boritó agyag is helyen¬ 
ként mésztartalmú lehet, akkor csigákat és concretiókat 
tartalmaz s ez által valódi löszszé válik. E typikus lösz fe- 
kiijét egy kavics-réteg, a „Steiupflaster“ s ez alatt valódi 
