118 
Vegyesek. 
B. v. C o 11 a. G e o 1 o g i s c h e s Repertórium. Lipcse, 
1877. A nagyérdemű szerző ezen legújabb műve egy általa tervezett 
„Földtan történetének" első részét, mintegy a nyers anyag gyűjtemé¬ 
nyét képezi, feladata lévén az egész földtani irodalmat a geológiának 
tudományos kezdete óta napjainkig átkarolni és időrend szerint idézni. 
Hogy ez a feladat szoros keresztülvitele egyes ember erejét felülmúlja, 
azt a szerző maga érzi és kimondja, de „reményű, hogy a különösen 
fontos dolgozatok közül egyet sem hagyott el, habár a kiválasztáskor 
az egyéni nézet is gyakorolt némi befolyást 
A munka bevezetése a földtan állását a többi tudománynyal 
szemben tárgyalja. Második fejezetében a födtan előtörténete adatik, 
t. i. rövid átnézete mindannak, mit az ókor népei a földtant illetőleg 
ábrándoztak, eszméltek és észleltek. A szorosabb értelemben vett föld¬ 
tani irodalom jegyzékét Agricolának 1530 bán megjelent müve : „De re 
metallica", nyitja meg. Ezen jeg 3 r zékből már elvileg ki vannak zárva: 
1. az ásvány-, vegy- és őslénytani különlegességek, 2. tankönyvek, 
kézikönyvek és népszerű iratok, ha nem tartalmaznak uj nézeteket és 
tanokat. A felvett munkának rendesen csak czime van idézve, irányu¬ 
kat és tartalmukat jellemző rövid megjegyzéseket, melyek az „egyéni 
nézet" kifolyásaként tekintendők, csak a legfontosabbaknál vagy a 
régibb, nehezen kapható munkáknál találunk. Az 1830 óta megjelent 
munkálatokat illetőleg, könyebb hozzáférhetés végett, többnyire csak 
a Leonhard és Broun (később Geinitz)-féle Évkönyvben megjelent ki¬ 
vonatokra hivatkozik a szerző. Honi irodalmunkból leginkább csak a 
német nyelven is megjelent munkálatok idéztetnek. 
Végül a könyv még a szerzők, helyek és tárgyak teljes jegy¬ 
zékét tartalmazza, mely 1362 szerzőnek, 948 helynek és 1544 tárgy¬ 
nak nevét adja. I. B. 
Kövület lelet a kárpáti homokkőben. Philide, ro¬ 
mániai fejedelmi bányászmérnök közlése szerint, Stefanescu és Robescu 
tanárok az oláhországi kárpát-homokkőben, még pedig Sinaria mellett 
a Prohovavölgyben, ásatag állatmaradványokat találtak, melyek közt 
az Albien képlet egyik jellemző alakját, t. i. az Acanthoceras 
m a m i 11 a r e t Schl. vélték felismerni. Eszerint már most az oláhor¬ 
szági homokkő vidékre nézve is be volna bizonyítva a krétakorú kár¬ 
páthomokkő előfordulása, mely Hohenegger szerint Sziléziában, Paul 
és Tietze szerint Galicziában és Bukovinában, Herbich szerint Erdélyben 
is nagyon el van terjedve. I. B. (Verh. d geol. Reichsanstalt 1877, 4. sz.) 
