153 
valószínűleg a legtetemesebb gypsz és kősótömegeket képes 
felmutatni. 
Ezen korszakban nemcsak Németbon közepén és északi 
részén képződtek sótömzsök, a különféle kénsavas sókkal 
és anbydrittel, mely gypszszé változott el, különösen a 
Harz szélén 300 méternyi vastagsággal, de ezen képződmény 
mesze keletnek is kiterjeszkedett, egészen Oroszország te¬ 
rületére; a Kirgiz pusztán ezen képletből vakító fehérségű 
kősó szilieket láthatni, melyek mesziről jegesekhez hason - 
litanak. 
Az erre következő Triászképletet gyakran sóhegység¬ 
nek is nevezik, a menyiben annak majdnem minden tagja 
sóban és sós forrásokban bővelkedő. 
A Trias legalsóbb rétegében a tarka homokkőben 
észak-nyugoti Némethonban, az erre következő kagylómész- 
ben közép és délnyugati Némethonban, a képletet bezáró 
Keupermárgában pedig Angolhonban (Nortwich), Schweicz- 
bau (Bex) és Francziaország keleti részén (Vic le-Dieuze) 
találhatók kiterjedtebb só- és gypsztelepek. Ezeknél neveze¬ 
tesebbek és fontosabbak a felső Trias sóképletei az Alpe- 
sekben, a, hol a mészhez és dolomithez kötve, hatalmasan 
ki vannak fejlődve."Ide tartoznak Dél-Bajorország, Tyrol, Felső- 
Auszfeia és Styria telepei. 
A Jurakorszak szegényebb sóban és gypszben, azon¬ 
ban ennek felső részében is, mely a Wealdképletnek alap¬ 
jául szolgál, találni gypsztelepeket és sós források által 
jelzett sótömzsöket, főkép észak-nyugoti Némethonban (Miin- 
den-Rodenberg a Deister mellett). 
A krétakorszakból Algírban találunk kősót; a régibb 
harmadkorból a cataloniai sót s az Appenuinek és a Mont- 
martre gypszeit említhetjük fel, mig a wieliczkai-bochniai 
magyar- és erdélyországi sótömzsök, némely Alpes- és Apen- 
ninalji s a kénben dús siciliai híres gypszek, nemkülönben 
a Sicilia nyugati oldalán Nicosiától és Leonforíetól Catto- 
11 
