155 
természetes tengerszemek által is közvetlen összeköttetésben 
áll a kiilléggel s benne a Közép-tengerben élő nehány ki¬ 
sebb halfaj, mint a Ciprinodon Calaritanus és Coptodon 
Zillii is tenyészik, mely halak nem tartoznak a vak félesé¬ 
gekhez, a mint azok Krajna és Kentucky barlangjaiban és 
Selmecz bányáiban tettleg előfordulnak. 
A földalatti medencze vize meglehetősen sós. Még só- 
sabbak a belső Afrikában találtató tavak; ezen tavak közül 
némelyik időnként egészen kiszárad; hasonló sorsnak vau¬ 
nak álávetve a sós mocsárok is, vagy az úgynevezett 
Sebchák. 
A Zagres tóról 1844-ből azt Írják, hogy egy tükör¬ 
sima sóréteggel volt borítva, mely messziről egy csön¬ 
des vízfelülethez hasonlított. Ezen réteg szélein vékony volt, 
valamivel beljebb megtartotta a lovat, 0,33 méter vas¬ 
tagságtól a közepén egész 0,7 méter vastagságig gya¬ 
rapodott. 
A tó hosza 22540, szélessége 11270 kilométer ; ak¬ 
kori becslés szerint 127 millió köbméter sót tartalmazott, 
köriibelől 5 1 / 2 millárd mázsát. 
A suezi szoros keserű savas tavai a legrégibb időtől 
fogva ismeretesek s érdekesek különösen azért, hogy fekvé¬ 
sűk és természeti alkotásuknál fogva ezen földrész geológiai 
történelmét ismertetik meg. 
A suezi szoros eredetileg egy tengerszoros volt, mely 
a Vörös-tengert a Földközi-tengerrel öszekapcsolá; idővel a 
lagúnák egész lánczává változott, mig később majdnem 
teljesen kiszáradt. 
A suezi sóstavakból is termelnek sót; az 1867-ik évi 
párisi világtárlaton egy 2 1 / 2 m. magas hasáb volt az ottan 
nyert tiszta chlornátriumból kiállítva. Azonban ezen sóknak 
nagyobbrésze, részint a légköri behatások, részint más anya¬ 
gok bomlásának befolyása következtében már el van vál¬ 
tozva. 
11 * 
