157 
denczéjc 400 méterrel mélyebben feküdvén a Középtenger 
tükrénél, vulkáni erőknek tulajdonítani nem lehet; az azon 
található szurok tökéletesen azonos minden szerves eredetű 
asplialttal s a krétakorszakból származik, kén ép úgy mint 
Siciliában, rétegzett gypskőzetben jön elő. 
A Holttenger és vidéke eredetét egy krétakorszakba 
tartozó réteges hegység nagyobbtnérvti megkasadásának kö¬ 
szöni, mely hegység egyébiránt szabályszerűen alkotva, több¬ 
szörös zavargásokat szenvedett. 
A nagy Jordánkasadék északon édes vizet tart; délen 
azonban, a nagymérvű táplálás daczára, az elpárolgás olyan 
hatalmas, hogy a Holttengerben, mely előbb a Vöröstenger¬ 
rel volt kapcsolatban, nemcsak a víz fogyott meg, a mi 
tükrének alábbszállását okozá, de a különféle sók is igen 
nagy mennyiségben lecsapódtak. 
A tenger fenekén folytonosan só rakodik le. A tengervíz 
fajsúlya több mint 1.2 ; konyhasó-tartalma 12°/ 0 , szilárd 
alkatrészekben pedig 24% os. Ha ezen nagy sótartalom, 
íőképen az elpárolgás nagysága, által okoztatik, akkor más 
tavaknál hasonló körülmények csak a befolyó víznek nagy 
sótartalmából magyarázhatók. 
Példát szolgáltat erre a sós tavak egyik leghiresebbike: 
az Elton-tó a Volga balpartján; ennek kerülete 7 mértföld, 
mélysége igen csekély s ennek következtében a viz elpá¬ 
rolgása igen nagy. 
Az Eltontóba négy sós folyó ömlik, a melynek vidéke 
sósivatag, sóval itatott talajjal s csak sónövényekkel fedve, 
mint a Salicornia herbacea és az Uredo salicarniae stb. 
A tó vize még sósabb a Holttenger vizénél; ugyanis 
fajsúlya 1.27; szilárd alkatrészek 25 —29°/ 0 -ig, ezekben 
13°/ 0 -nál több konyhasó. Sóban legdúsabb az arméniai Ur- 
m : án-tó, 20—21% szilárd alkatrészben 19% sóval ; más 
szárazföldi tavak vize nem oly sós, mint a tenger vize. 
