159 
Délamerikában bárom területen van nagyobb mérvű sólera- 
kodmány, egészen hasonló viszonyok között, mint az orosz 
délszibériai és turáni rakodmányok, csakhogy felettük a ve- 
getatió sokkal egyhangúbb. Ilyen területek : a Lanosok^vagy 
Sabanák és Pampák, fokép az Orinoco folyam északi áram¬ 
területén, és Venezuela államban. 
A másik sóterület La Platától délkeletnek s Buenos- 
Airestől nyugatnak a Rio Saladé és Rio Negró között, egé¬ 
szen a Cordillerák aljáig ; a szomszéd patagoni partokon is 
vannak sótelepek, melyeken konyhasó, csodasó és nátron 
nyeretik. 
A harmadik terület Dél-Péru, délnyugati Bolivia és 
Észak-Chili lépcsőzetes partsikjain van; arról nevezetes, hogy 
itt nyeretik a legtöbb nátronsalétrom, a mely valószínűleg a 
tengeri sók vegyi elváltozásából keletkezett. 
A cklornátrium is nagy tömegben fordul elő. A perui 
pampa di Tamarugal kősóját 63 millió tonnára becsülik. 
Fontos a sótelepek, sós tavak és sókivirágzások kép¬ 
ződésének értelmezésére a tenger viz elpárolgásánál a kivált 
szilárd rétegek sorozata. E tekintetben az egymásra követ¬ 
kezésnek mindig ugyanazon sorát találjuk, hogy t. i. a leg¬ 
nehezebben oldhatók legelőbb csapódnak le. 
A sorozatot mindig a szénsavas mész kezdi meg, mely 
édes vizekben sokkal nagyobb mennyiségben van meg, mint 
a szénsavban szegényebb tenger vizében. A közönséges ten¬ 
gervízben, melynek fajsúlya 1.028, legtöbb adat szerint: 
0.025—0.05°/ 0 mész van ; némelykor 0.1, vagy 0.01°/o'ra 
teszik ezen százalékot, mig a szilárd alkatrészek közönsé¬ 
gesen 3.4—3.7°/o-ot tesznek ki, mely százalék r a mélység 
növekvésével kis mérvben növekedni szokott. 
A földközi tenger fajsúlya 1.03, sótartalma a 4°/o-°t 
meghaladja; hasonló a Vöröstenger ; a Jegestenger nem olyan 
sós s még kevésbbé sósak némely öblök, melyekbe folyamok 
